Änmärkningar» 
’) Den andra, Lättäs-eno, kommer ifr&n Kantokeino-Qällen och rin¬ 
ner genom den del af Ryssland, som skjuter in mellan Srerge och Norge, 
samt förenar sig med Köngämä-elf rid det ställe, der fordom Enontekis 
kyrka stått, 1 mil ofvan Karesuando. Sedan Enontekis församling efter 
1809 års fred delades mellan Srerge och Ryssland, flyttades dess kyrka 
ned till Palojoensuu. På Srenska området uppbyggdes en ny i Karesu¬ 
ando hy, efter hrilken socknen erhöll sitt namn. 
*) Omkring Quickjock i Luleå Lappmark finnas t. ex. enligt Prof. 
N. J. Anderson iReraåvm Prmmthoides, Mmiha arvemis, Veronica 
ofjusmalist V. $eutellata, Viola mirabiUs, Cirecea alpina, AnÖiyllis vul- 
neraria, Bubu$ idoens, Pragaria vetea, Platanthera bifolia, Jtmcut 
bu/oniut, Potamogeton natcm, Poa tudetica: remota, Aspidivm Filix 
mat, hrilka alla icke äro funna inom Tomeå Lappmark. Af de växter, 
som uppräknas af Kand. R. Fries såsom tillhörande trakten mellan Tor- 
neå- och Kalix-elfvars nedre lopp, saknas ungefär 100 i Tomeå Lapp¬ 
marks barrskogsregion. 
^ Så t. ex. förekommer vid foten af Qället Hoskana på bmse sidor 
om en å i skydd af klippor en ganska vacker samling af björkar, hvilka 
i allmänhet äro 2 famnar höga och hafva '/j fots diameter. Vid rötterna 
af Qällen omkring Torneå-träsk finnas äfven betydliga björklundar, sär¬ 
deles i den vackra Outa-dalen, som ligger mellan Tomeå-träsk och Qäll- 
ryggen. 
*) I vanliga år måste nybyggarne af fruktan för dess bortfrysande 
skära det, medan det ännu är grönt. Då torkas och males både ax och 
halm, hvarefter det mjöl, som uppstår häraf, inblandas i mjöl, som 
hemtas från Vesterbotten eller Norge. Bröd är ett födoämne, som icke 
en gång de jämförelsevis mera välmående hafva råd att använda annat 
än under vissa tider af året, t. ex. under höbergningen, då deras arbete 
är mera ansträngande och träget, än vanligtvis. I allmänhet begagnas 
torkad fisk i stället för bröd. 
*) Prof. Wahlenberg skiljer uti sin Flora Lapponica emellan regio 
sylvatica och regio subsylvatica, af hvilka den sednare utmärkes deri- 
genom, att tallen ännu fortfar att vara det herrskande trädslaget, under 
det att i den förra tall och gran tillsammans bilda skogar. Angående 
den sednares utsträckning säger han, att den i de södra Lappmarkerna 
är tämligen obetydlig, i Luleå Lappmark går granen t. o. m. upp på 
QäUens sidor, men att i Tomeå Lappmark den framträder mera utmärkt. 
