t 
Inledning. 
i. 
I . i t j i- A R Y 
/ VORK 
<' A NiCAL 
•Ai^DgN 
TorneS Lappmark, som bestfir af socknarne Karesuando och 
Jukkasjärvi, är på tro sidor omgifven af naturliga gränser, 
i n. o. Muonio elf, i n. v. Kölen, i s. Kalix elf. I s. o. stöter 
den intill Westerbotten. Dess största längdsträckning infaller 
. vid gränsen emot Luleå Lappmark ungefär emellan 55^10* 
och 40^ östlig longitud från Ferrö. Vid gränsen mot Ryska 
i Lappmarken innefattas den inom 38^ och 41° ö. long. Dess 
nordligaste och sydligaste gränspunkter mot Norge äro vid 
Ö0° och 08° nordlig latitdd, mot Westerbotten vid 68°10* 
I och 67°30\ Gränsen emot Norge, som följer Qällryggen, är 
särdeles krokig, så att den, efter att hafva gått i nordlig 
riktning till 68°30’ 1., der höjer sig åt s. o., följande norrå 
stranden af Torneå-träsk till 68°20* n. 1., hvarefler den åter går 
mot n. till 68°50* och gör der en krökning mot n. v., innan 
‘ den träffar Kilpis-järvi, hvilken sjö är delad mellan Sverge, 
Norge och Ryssland. 
Likasom de öfriga Svenska Lappmarkerna äro uppfyllda 
af vattendrag, så har äfven Torneå Lappmark en stor rike> 
- dom deraf, måhända större än någon af de andra. Stora 
sjöar finnas väl icke många. Dit kan man endast räkna den 
4 mil långa Rilpis-järvi, hvarifrån Könqämä-elfj den ena af 
i Mnonioelfs tvänne källfloder ’)*), genom ett större vattenfall 
störtar sig ifrån Qällen ned i en 2 mil lång dalsänkning, 
vidare Rosto-järvi^ från hvilken Lainio-elf strömmar ned, och 
slutligen den 8 mil långa Torneå-järvi^ som ger upphof åt 
Torneå-elf. Deremot finnes ett oräkneligt antal små sjöar, 
/ ^ som antingen genomflytas af elfvarne eller ock stå med dessa 
l ^ i förening genom åar. Om man derfOr stiger upp på en 
^ " " bergshöjd t. ex. i Björkregionen, tyckes fasta landet intaga 
\ 
*) Siffrorna hänvisa till anmärkningar i slutet af afbandlingen. 
