55 
schatteringer paa ryggen en særdeles tiltalende fugl. Hannen er noget 
større end hunnen, er lidt mørkere af farve og har derhos en sort 
krave. Næbbet er kort, tykt og særdeles kraftigt, 
Af temperament kan spurven nærmest henregnes til flegmatikerne. 
At den kan være ondskabsfuld og hævngjerrig, har jeg anført et 
bevis for i „Naturen“ for 1891. Humør er derimod noget, som er 
spurven lidt fremmed; bedst ser man dette, naar en kjødmeis kom¬ 
mer ind i en spurveflok. For en forskjel! Den første kvik, allesteds¬ 
nærværende, rastløs, med en klangfuld stemme og nu og da med en 
stump af noget, som ligner sang — stadig som om den vil gjøre nar 
af alt og alle. Den anden derimod træg og endefrem som en hus- 
mand uden en eneste „aandfuld“ bevægelse eller lyd. 
Dens kvidren er fri for alt det, som kan kaldes melodi: men 
alligevel — hvor velkommen er den ikke, naar den om høsten slaar 
sig ned i store flokke i de tætte hække i havérne og gir sig til at 
pludre af hjertens lyst. Det er det hyggeligste fugleselskab vi har 
igjen, naar sangerne har forladt os; men da er spurvekvidret i haven 
ligesaa kjærkommet som lærkesangen og stærens muntre pludren om 
vaaren. Adolf Skramstad. 
Heste og hunde. 
En ældre kavalleriofflcer, som har ofret megen opmerksomlied paa 
og med interesse har studeret forskjellige dyr, som har været i hans 
eie eller i hans nærhed, har meddelt mig endel iagttagelser fra dyre¬ 
verdenen, som unegtelig har sin interesse. Erfaring har lært den 
gamle officer, at dyrene ikke alene har instinkt, men at de ogsaa har 
forstand og individualitet, og at de kan tænke. „Den, som synder 
mod disse forudsætninger, vil ikke komme langt i retning af at give 
dyrene dressur og opdragelse, to ting, som jeg skjelner imellem,“ 
siger han. 
Saa fortæller da den gamle officer: 
Ved gevorbne eskadron i Kristiania var der i mine rekrutofficers 
dage en tjenestehest, som hedte Olbergsvarten. Den var norsk af 
fødsel, den saa almindelig godt ud og den var almindelig godt dres- 
seret. Dersom kasserneporten var lukket, naar den kom hjem, ringede. 
