paa høire side; den har mere lighed med en abekindtand end med en 
saadan fra menneske. Men kraniet alene er nok til ! at paastaa, at 
man her virkelig har det' saa længe eftersøgte mellemled. Stillingen 
af nakkebenet og baghodets plan viser, at hodet sad mere opret paa 
hvirvelsøilen end hos nogen af de anthropoide aber. Den nulevende 
art, der staar fundet nærmest, er gibbon, hvis gang er mindst besvæ¬ 
ret; men gibbon er meget forskjelligere fra mennesket end denne 
skalle. Af det her anførte kan man allerede slutte, at abemennesket 
var bygget for gang. Undersøgelse af laarbenet bekræfter denne slut¬ 
ning. Rigtignok fandtes dette saa langt fra skallen, at man ei tør 
forsikre, at de begge tilhører samme art, men Dubois erklærer med 
bestemthed, at de ikke kan tilhøre levninger fra forskjellige aldre. 
Laarbenet har meget mere lighed med menneskets end skallen, det 
viser nedad et udtalt pilasterlignende fremspring bagtil, hvad der er 
en udtalt menneskelig karakter; dette fremspring tjener til udspring 
for læggemuskelen, der er meget mere udviklet hos mennesket end 
hos anthropoiderne, og som spiller en hovedrolle ved gangen. 
Revue scientifique. 
Tyngdekraften og udviklingen. Tyngdekraftens indfiydelse 
paa planternes vekst blev ved eksperimenter paavist allerede i begyn- 
delsen af dette aarhundrede. At den har en lignende indvirkning 
paa dyreriget blev derimod først meget senere iagttaget af Pflliger og 
andre forskere. Til saadanne forsøg egner froskeg sig bedst. Som 
bekjendt er indtil 2 / 3 af froskeggets overflade sortfarvet. Denne mørke 
del eller pol vender altid opad, naar egget ligger i vand, den viser 
saaledes, at tyngdekraften maa udøve en vis indfiydelse paa den. 
Professor Oskar Schultze i Wurzburg har nu for kort tid siden 
ved eksperimenter paavist, at bevarelsen af denne eggets stilling er 
en betingelse for embryoets normale udvikling, mens der fremkom alle 
slags vanskabninger af e*g, som fastklæbede til glasplader maatte ud- 
vikle sig i andre stillinger. Holdtes f. eks. eggene saaledes, at den 
lyse pol istedetfor den mørke vendte opad — eggene blev altsaa 
dreiede 180° eller vendt opned —r udviklede der sig som regel 
tvillingformer med to hoveder og dobbelt rygrad, der undertiden endog 
kunde naa frem til at blive fritsvømmende larver, men da døde de. 
Fik derimod udviklingen gaa normalt for sig, optraadte saadanne 
monstrositeter meget sjeldent. Promeiheus. 
Blodserum og pilegift. De to franske fysiologer Phisalix 
og C o n t e j e a n har nylig i det naturhistoriske museums laboratorium 
i Paris nærmere undersøgt ildsalamanderens merkelige evne til at mod- 
staa gift. Allerede i flere aar har man vidst, at salamanderen er 
meget lidet ømfintlig for den sydamerikanske pilegift kurare, der er 
saa farlig for alle varmblodige dyr og ogsaa for adskillige koldblodige. 
En salamander paa 28 gram lammes først ved en indsprøitning af 43 
mgr. kurare, en dosis, der vilde være istand til at dræbe mere end 
