80 froske. Ogsaa salamanderens larver har en meget større mod- 
standskraft mod denne gift end froskelarverne. 
Padderne har ligesom salamanderen en vis uimodtagelighed mod 
pilegiften om end ikke i saa høi grad. Begge disse amfibieslegter 
stemmer overens i, at de har nogle særegne hudkjertler, der udsondrer 
et skarpt giftstof, som salamanderen endog kan sprøite ud mod sin 
angriber. Denne hndgift (salamandrin) har de to fysiologer tidligere 
paavist ikke alene i hudkjertlerne, men ogsaa i salamanderens blod. De 
drog heraf den slutning, at hudgiffen maatte være en modgift mod kurare, 
og at denne derfor blev uvirksom. Porsøg med froske viste rigtigheden 
af denne slutning. Indsprøitede man i bughulen hos en frosk en blanding 
af en saa stor røængde kurare, at den under almindelige omstændigheder 
havde dræbt frosken, og defibrineret salamanderblod, havde kuråren 
ingen virkning. Froske, som var blevne indsprøitede med blodserum 
fra salamanderen, taalte 24 timer senere 4—6 gange saa meget kurare, 
.som ellers, uden at blive forgiftet. Comptes rendm. 
Springs forsøg. Den belgiske kemiker Spring har som bekjendt 
i over et decennium holdt paa med forsøg, hvis resultater er i høi 
grad interessante, og som i høi grad støtter den antagelse, der forre¬ 
sten deles af mange, den nemlig, at særdeles mange af de substantser, 
som vi til daglig almindelig betegner som faste legemer, ikke egentlig 
er det, men tvertimod maa opfattes som „stive vædsker u . Kun naar 
man lægger denne opfatning til grnnd, kan man forklare en hel del 
eiendommelige fænomeper, som man iagttager ved saadanne stoffer. 
I sine første forsøg har Spring vist, at mange virkninger, der 
ved metallerne kan opnaaes ved sterk ophedning, ogsaa kan fremkaldes, 
naar de underkastes et sterkt tryk. Saaledes erholdt den nævnte 
forsker f. eks. messing^ en legering altsaa, ved at danne en inderlig 
blanding af kobber og zinkspaan og underkaste blandingen et sterkt 
tryk. 
Springs nye forsøg er nu forsaavidt interessante, som han ved 
dem gjør den første praktiske anvendelse af de gjorte erfaringer. 
Han tog nemlig 2 stykker aluminium, hvis overfla.de: paa det omhyg- 
geligste var affilet og rengjort, lagde dem sammen, idet han ophedede 
dem til 310 gr., en temperatur, der ligger langt under metallets 
smeltepunkt; ved nu at øve et sterkt pres paa dem kunde han sveise 
metalstykkerne sammen. Aluminium er som bekjendt et stof, der er 
meget vanskeligt at lodde, saa at den praktiske nytte af denne iagt- 
tagelse ikke maa undervurderes. Det samme resultat erholdt Spring 
ogsaa med mange andre metaller. Men det merkeligste er vel, at 
endog platina kan sveises ved en temperatur, der laa under 300°, 
altsaa over 1 000 gr. under dets smeltepunkt, naar man i længere tid 
pressede stykkerne mod hinanden under anvendelse af sterkt tryk. 
Spring gjorde endnu en iagttagelse, der er ganske særlig interes¬ 
sant sbm bevis for den ovenanførte antagelse, at mange faste legemer 
rigtigere maa opfattes som „stive vædsker 44 , nemlig den, at sveisning 
