34 
deres interessesfære at føre videnskabens resultater ud i det prak¬ 
tiske liv. 
Denne for mathematikere af fag ikke ganske almindelige evne 
har dog været repræsenteret ved 0. I. B r o c h og C. M. G u 1 d b e r g. 
I det vi i dette hefte bringer Guldbergs billede, skal vi ledsage 
det med nogle faa biografiske data. 
Cato Maximilian Guldberg er søn af afdøde sogneprest 
til Onsø C. A. Gul db er g og født i Kristiania den 11te august 
1836. Han tog artium 1854 og blev 5 aar senere cand. real. efter 
allerede som student at have opnaaet kronprinsens guldmedalje for 
besvarelse af universitetets prisopgave: ,,0m cirklers berøring“. Efter 
i nogen tid at have virket som lærer i mathematik ved Nissens skole 
tilbragte han aarene 1861—62 i Erankrige og Tyskland, hvor han 
med offentligt stipendium studerede mathematik. Laden han den 17de 
september 1869 udnævntes til professor i anvendt mathematik ved 
universitetet, var han bleven lærer i lignende fag ved krigsskolen og 
senere i mekanik og maskinlære ved den militære høiskole, hvilken 
sidste stilling han fremdeles, indehaver. 
Guldbergs sterke virkelighedssans og skarpe praktiske blik gjorde 
ham snart til et skattet medlem af flere praktisk-videnskabelige insti- 
tutioner. Han deltog saaledes 1867—69 i gradmaalingsarbeiderne og 
var 1872—74 medlem af direktionen for Norges geografiske opmaa- 
ling. Efter sin hjemkomst fra udenlandsreisen var han hovedredaktør 
af polytekniske tidsskrift og samtidig medlem af den polytekniske 
forenings direktion — som oftest formand. 
Han arbeidede her ivrigt for det metriske systems indførelse og 
anvendte del paa krigsskolen og høiskolen i tegneundervisningen og 
alle beregninger; han lik polyteknisk forening til at indgaa med for¬ 
slag til regjeringen om lovforandring saaledes, at det kunde blive- til- 
ladt at bruge metrisk maal og vegt, naar begge parter var enige, ét 
forslag, som storthinget bifaldt ved lov af 24 / 4 1869. 
Tanken om oprettelse af en teknisk høiskole (polyteknikum) har 
altid i professor Guldberg fun det en varm talsmand, og han har op- 
igjennem tiderne offret dette spørgsmaal meget energisk arbeide. Da 
som bekjendt kravet paa en saadan tidsmæssig 1 undervisningsanstalt 
aarligaars melder sig med stedse større styrke, faar man haabe, det 
maa være Guldberg forundt at se denne sin yndlingsidé realiseret. 
Som lærebogsforfatter har professor Guldberg udfoldet en bety- 
