20 
met fra et sted til et andet, har den aldeles ikke gjort nogen anven¬ 
delse af. 
Man ved endnu knn meget lidet om forplantelsen af elektriske 
svingninger i ledningstraade. Vi har seet, at den maa afhænge af 
svingetallet. Men den fnldstændige beregning for hvert specielt til- 
fælde hører til mathematikens sværeste problemer og er i de fleste 
tilfælde overhovedet umulig at gjennemføre. I almindelighed lader det 
sig kun bevise, at naar svingetallet bliver særdeles stort, saa fordeler 
ikke elektriciteten sig regelmæssig over hele lederens tversnit, men har 
en bestræbelse efter at bevæge sig udad mod overfladen og i desto 
høiere grad, jo større svingetallet er. Teslas forsøg viser ogsaa, at 
Fig. 2. Fig. 3. 
elektriciteten med stor kraft søger ud til lederens overflade. Denne 
kraft kan endog blive saa stor, at der afgives energi til omgi vel serne, 
hvilket giver sig tilkjende derved, at ledningstraadene begynder at 
lyse. Meget effektfulde er forsøgene, naar de anstilles i et mørkt rum, 
idet ledningerne da ser ud som lysende slanger (fig. 2 og 3). Af- 
brydes ledningen paa et punkt, strømmer der med voldsomhed elek¬ 
trisk energi ud af traadens ender, og man ser mægtige funker eller 
flammer blaffe frem. Disse flammer har ofte en paafaldende lighed 
med gasflammer, naar gassen strømmer ud under for høit tryk 
(flg. 4). Ved særegne anordninger kan man faa disse flammer 
til at antage fantastiske former af megen effekt (fig. 5). Elektri- 
