106 
I sidste halvdel af mars begynder udrustningerne til sommerens 
togter. 
Eartøierne pudses og rigges* spækfadene fyldes med vand og 
anbringes i rummet, hvor de støttes med sten og brændeved. Der- 
næst fører man ombord fangstredskaber, kul og proviant, hvori ogsaa 
indgaar ferskvand, der fyldes paa rene fade. Til disse forberedende 
arbeider medgaar en tid af 8 uger. Naar da alting er bragt ombord 
og skuden er seilklar, hyres mandskabet. 
Besætningen paa en almindelig ishavsskude bestaar i regelen af 
10 mand, iberegnet skipperen og 2 harpunérer. Er skipperen selv 
harpunér, hyres bare 1 saadan samt en saakaldt bedstmand, i modsat 
fald fungerer skipperen tillige i dennes rolle. Under fangst er der 
nemlig kun 2 mand ombord, nemlig enten kokken og bedstmanden, 
eller kokken og skipperen, og disse to har da at manøvrere fartøiet 
efter baadene. En bedstmands kvalifikationer fremfor de øvrige 
matroser ligger altsaa i hans større sømandsdygtighed, idet han delvis 
maa udføre skipperens hverv, saafremt denne er harpunér. Ishavs- 
skuderne har i almindelighed en lastedrægtighed af 30—60 reg. tons; 
de skiller sig ud fra de øvrige seilfartøier af samme størrelse ved sin 
toptønde og sin isklædning. Skipperen, bedstmanden og harpunéren 
holder til i den lille kahyt agterud, mens lugaren forud er forbeholdt 
mandskabet. Paa de fleste fartøier er kabysen i lugaren, men da 
dette selvfølgeligt er noget ubekvemt, er paa enkelte af de nyere 
fangstskibe skibskjøkkenet anbragt paa dækket. Til skuden hører 
2 fangstbaade og en hæksbaad. De førstnævnte er hvidmalede for 
ikke at stikke for skarpt af mod isen, og til deres fuldstændige ud- 
rustning hører foruden aarer og seil 4 harpunstænger, 2 lanser, 6 har¬ 
puner med line, 1 skalt-økse, 1 isdrag med line, 1 talje, 1 vandkagge. 
Desuden kikkert og kompas og 1 å 2 geværer med patroner samt 
flere smaating. Øsekarret er af jern for i nødsfald at kunne fungere 
som kogekar. Den proviant, som hyppigst benyttes i baadene, er 
skibskavringer og flesk. 
I fartøiets toptønde er der altid en stor kikkert, endel andre 
nautiske instrumenter er naturligvis nødvendige, og en vel udrustet 
ishavsskude savner heller ikke sin medicinkasse. Til at varsle baadene 
i den tykke taage, som sjelden udeblir, benyttes taagelur og kanon. 
Jeg har faaet tilsendt en proviantliste, og denne tyder paa, at 
de djerve fangstmænd slet ikke sættes paa sultekur. Sukker, kaffe 
