122 
altsaa intet andet end calciumcarbid. Herved var altsaa en 
billig methode til teknisk udvinding af acetylen fanden. 
Amerikanerne har naturligvis med sin praktiske sans øieblikkelig 
søgt at nyttiggjøre opdagelsen. Fabrikationen af calciumcarbid er 
allerede begyndt. Det fremstilles i elektriske ovne og støbes i fod- 
lange stænger, hvoraf hver veier et pund og nøiagtig udvikler 5 kubik- 
fod acetylen; den udviklede gas er temmelig ren, omtrent 98 pct. 
Det vil naturligvis først og fremst være gasindustrien, som vil 
høste fordel af denne opdagelse. Man vil efter behag kunne regulere 
flammens lysstyrke ved tilblanding af større eller mindre mængder 
acetylen. I ren tilstand bliver der vel neppe tale om at anvende den, 
da flammen som nævnt soder meget sterkt. Skal den anvendes i ren 
tilstand, maa flammen gjøres yderst tynd, og særegne brændere bliver 
nødvendige, men saa har saadanne flammer større lyskraft end en 
hvilkensomhelst anden gas. 
Gode resultater har man opnaaet ved en blanding af 3 dele ace¬ 
tylen med 2 dele luft. En saadan blanding eksploderer nemlig ikke, 
som man maaske kunde tro. Først ved blandingsforholdet 5 :4 be- 
gynder blandingen at eksplodere; faren ligger jo imidlertid nær, saa 
det er vel tvivlsomt, om man tør gjøre nogen større anvendelse heraf 
i praksis. 
En egenskab har acetylen, der rimeligvis vil gjøre dens anvendelse 
end mere udstrakt. I lighed med kulsyre og en hel del andre gas- 
arter er den meget let at komprimere til vædskeform. Ved 0° udfor- 
dres der blot et tryk af 21.5 atmosfærer. Paa denne maade kan 
altsaa enorme mængder lyskraft koncentreres paa meget smaa behol¬ 
dere. I et forholdsvis lidet rum vilde man kunne sammenpresse gas 
tilstrækkelig til at oplyse et helt hus i maanedsvis. Man vil kunne 
konstruere lamper, i hvis beholdere store kvantiteter gas kan sam¬ 
menpresses, og som altsaa vil være transportable gaslamper i videste 
forstand; der aabner sig kort sagt en uendelighed af muligheder for 
dens praktiske anvendbarhed. 
En ulempe har acetylen; den er meget giftig, mindst lige saa 
giftig som det berygtede kuloxyd (kulos)l Indaandet i meget smaa 
mængder frembringer den hovedpine. Men dette vil formentlig ikke 
være nogen afgjørende grund til at umuliggjøre dens anvendelse. Den 
er nemlig i besiddelse af en yderst gjennemtrængende lugt, der øie¬ 
blikkelig vil advare os om faren, mens kuloxyd, der er aldeles uden 
