128 
da de klareste stjerner ,,Lyren u , „Svanen“ og „Ørnen“ ikke viste 
spor af tindren. Den næste dag brød der ud det voldsomste uveir 
over Frankrige, som nogensinde er bleven indregistreret i de meteoro¬ 
logiske annaler. Hr. Dufour sammenligner sine resultater med de 
erfaringer, der blev gjort af br. Montigny, der fortsatte hans arbeide, 
og som kom til de samme tre love, der ovenfor er omtalte. Han 
mente tillige, at det vilde være interessant at undersøge, om en 
svag tindren af stjernerne ogsaa paa søen skulde være forbud paa 
uveir. 
Hækkende blaakraaker. Til redaktionen skriver A1 e x a n d e r 
L. Kielland: 
„Den kraake, som paa latin heder corvus frugilegus, har jeg 
ofte seet her høst og vaar sammen med den almindelige kraake og 
med kaierne. Men iaar er her en koloni, som hækker i Hannasdal i 
et høit birketræ; der er allerede 6 reder næsten færdige og en flok i 
uafladeligt arbeide og med det eiendommelige skrig, som skiller sig 
noget fra den almindelige kraakes, og som jeg kjender saa godt fra 
Kjøbenhavn, hvor disse kraaker hækker i kolonier paa Esplanaden og 
i Grønningen; de danske kalder dem raager tror jeg. 
Jeg vilde gjerne vide, om det ikke er sjeldent, at denne kraake 
hækker hos os; jeg har ialfald aldrig seet det før.“ 
Hertil kan vi oplyse, at blaakraaken, corvus frugilegus , kun ruger 
sporadisk 1 her i landet. I de senere aar er den ifølge prof. 0 oil ett 
med sikkerhed kun fundet rugende ved Mjøndalen ved Drammen i 
1879, ved Østeraat paa Østlandet i 1885, 88 og muligens i 92. Ved 
Trondhjem har ligeledes konservator Storm fundet den rugende. 
Muligens har den ogsaa hækket ved gaarden Næsheim i Eksingedalen^ 
hvor i august 1890 en flok paa 18 individer iagttoges. 
