Norske naturforskere. 
Professor Mohn og det norske meteorologiske institut. 
III. Institutets organisation. 
Det er allerede før nævnt, at meteorologiens raske udvikling 
siden 50aarene beror paa adgangen til gjennem telegrafen at skaffe 
sig knndskab om de samtidige meteorologiske forhold over større om- 
raader. I det øiemed er der rundt om i landet oprettet meteorologiske 
stationer, hvor der daglig til bestemte tider gjøres iagttagelser over 
lufttryk, temperatur, luftfugtighed, vind, veir og andre meteorologiske 
elementer. 
I 1898 modtog institutet fuldstændige observationsrækker fra ialt 
98 saadanne stationer. Af disse staar dog kun 11 i daglig forbin¬ 
delse med institutet, mens de øvrige indseuder timetabeller hver 
maaned. 
Efter omfanget af observationer og det dertil hørende udstyr deler 
man stationerne i fire klasser: stationer af Iste, 2den og 3die orden, 
samt regnmaalerstationer og tordenveirstationer. 
Stationer af Iste orden har selvregistrerende instrumenter, hvad 
der især er nf betydning for en nøiagtig bestemmelse af de daglige 
perioder, som jeg siden skal komme tilbage til. Af mangel paa nød¬ 
vendige midler findes her for øieblikket neppe nogen fuldt udstyret 
station af Iste orden. Yed hovedstationen i Kristiania har man et 
selvregistrerende barometer efter Richards system og to selvregistre¬ 
rende termometre, et efter Kung og et efter Richard. I Bergen har 
man et Hottingers selvregistrerende barometer og en do. vindmaaler, 
der angir vindens hastighed og retning, og er konstrueret af urmager 
StenbeTg i Bergen. Paa det sidste sted blev ogsaa i sin tid anvendt 
9 
