139 
standen til 0°. Derfor hører der, som man vil se af det loran ind- 
tagne observationsskema, til hver barometerobservation ogsaa en ter¬ 
mometer aflæsning. Det hertil anvendte termometer har sin plads paa 
selve barometret for saavidt mnligt at erholde den samme temperatur 
som dette (se fig. 3). 
Begge de nævnte reduktioner maa foretages, før iagttagelserne^ 
kan sammenlignes. Desuden er de anvendte barometre sjelden fuld- 
stændig rigtige. Af forskjellige omstændigheder viser de enten for 
høit eller for lavt, og denne saakaldte konstante korrektion, som, ved 
sammenligning med et normalbarometer er institutet bekjendt, maa 
lægges til eller trækkes fra. Hertil kommer endelig en „reduktion til 
normaltyngden u . Som resultat af dette arbeide, der med en saa stor 
mængde observationer selvfølgelig er meget vidtløftigt, fremkommer i 
skemaets rubrik „Red. høide“ det tal, der angir den rigtige barometer- 
stand for 0° ved havets overflade. 
Et betragteligt arbeide kræver ogsaa psychrometerangivelserne. 
Observatøren har kun angit det tørre og det vaade termometers stand. 
Heraf maa man ved hjælp af tabeller (hvilke naturligvis ogsaa benyt¬ 
tes ved barometerreduktionen) udfinde luftens fugtighed, I rubriken 
Y. D. T. — vanddampenes tryk — kommer det tilsvarende tal, der 
ogsaa meget nær angir dampmængden i hver m. 3 luft (absolut fug¬ 
tighed), og i rubriken R. F. — relativ fugtighed — det tal, der 
angir forholdet mellem den tilstedeværende dampmængde og den mængde 
damp, luften under den stedfindende temperatur overhovedet er istand 
til at opløse. 
Er saa de nødvendige reduktioner og beregninger udført, maa 
observationerne kontrolleres. Jeg skal antyde, hvordan dette foregaar 
for barometerangivelsernes vedkommende. 
Man benytter hertil et mm. rudepapir, hvorpaa stationerne er 
ordnet efter den geografiske beliggenhed, saaledes at nabostationer 
kommer i nærheden af hinanden (fig. 32). Her afmerkes alle barome- 
terangivelser for maaneden, og punkterne forbindes med en kurve. 
Da atmosfærens tilstand over ikke altfor store omraader er nogenlunde 
den samme, vil kurverne være mere eller mindre paralelle. Viser nu 
en mellemliggende kurve iøienfaldende afvigelser fra paralelliteten, har 
man grund til at anta, at der er'en feil hos observatøren. Paa figuren 
er saaledes middagsobservationen for stationen D. den 4de januar 
kun angivet efter gjætning. Paa de øvrige stationer i nærheden ser 
