148 
Bjergsygdommen. 1 ) 
Det er en erfaring, som de fleste fjeldbestigere gjør, at naar man 
kommer op i store høider, 3 000 meter eller mere, hvor luften er 
sterkt fortyndet, da indfinder der sig et eiendommeligt ildebefindende, 
bjergsygdommen kaldet; den varer ved, saalænge opholdet i bøiden 
varer og forsvinder uden i almindelighed at efterlade alvorligere følger, 
naar man stiger ned og atter kommer under normalt lufttryk. Syg- 
dommen kjendtes af Ostindiens og Andesbjergenes beboere, længe før- 
end man vidste noget om den i Europa; aarsagen hertil er naturligvis, 
ganske simpelt den, at i tropeegnene er bjergene beboelige i langt 
større høider end i vort koldere klima, saa at der hyppigere var 
anledning til at iagttage disse merkelige sygdomstilfælde. 
Man nærede forresten her alleslags overtroiske forestillinger om 
aarsagen til sygdommen. Da fjeldbestigninger i forrige aarhundrede 
kom mere og mere paa moden i Europa, blev man ogsaa her opmerk- 
som paa disse pludselige sygdomstilfælde, der imidlertid sjelden havde, 
nogen alvorligere følger. 
Den berømte alpejæger de Saussure, der i aaret 1787 udførte 
sin længe planlagte Montblancbestigning, var den første, der nøiere 
beskrev sygdommen. Omendskjønt han anvendte hele 3 dage til be¬ 
stigningen, led baade han og hans ledsagere sterkt af bjergsygdommen.. 
Efter at være kommen op paa den store isslette „ Grand plateau“, der 
ligger 3 900 meter over havet, var de ikke istand til at gaa mere 
end 20 skridt om gangen og maatte stadig udhvile sig forat samle 
nye kræfter. Selv førerne, der dog var bjergfolk, var fuldstændig 
udmattede, og da de skulde grave et hul i sneen, som skulde tjene' 
til nattekvarter, var de sterke mænd ikke istand' til at gjøre mere end 
6 spadetag om gangen. De Saussure selv formaaede kun med største 
anstrengelse at opstille sine instrumenter paa toppen; saasnart som 
mulig forlod han disse menneskefiendske egne. 
De Saussure gjorde nøiagtige optegnelser over sine og sine fæl- 
lers fornemmelser under sygdommen; de mest fremtrædende symptomer 
var stor aandenød, fuldstændig afkræftelse og appetitløshed samt kvalme. 
De Saussure antog den tynde luft og den dermed følgende mangel- 
fulde tilførsel af surstof til blodet for sygdommens aarsag. 
0 Efter dr. Erdmann. 
