162 
V alders. Hans fader var imidlertid død (1862), og A. Blytt blev nu 
ansat som konservator ved det botaniske museum. I 1878 blev han 
universitetsstipendiat, og i 1880 bevilgede storthinget ham gage som 
ekstraordinær professor i botanik. 
Hans fader havde i 1861 udgivet Iste bind af en udførlig Norges 
flora, men udgivelsen stansede foreløbig ved hans død. Det var ikke 
at vente, at den unge, ikke mere end 19-aarige søn skulde med 
éngang og uden afbrydelse kunne fortsætte et saa stort og vidtløftigt 
verk. Vistnok havde han, som han selv siger i fortalen til floraens 
2det bind, i faderens optegnelser og samlinger det betydeligste mate¬ 
riale til fortsættelsen, men han vilde ikke nøie sig med den hjælp, 
han derved fik; han vilde selv ved studier i naturen erhverve sig et 
saadant kjendskab til emnet, at hvad han udgav kunde blive et fuldt 
selvstændigt arbeide. Det vårede derfor en god stund, før fortsæt¬ 
telsen kom; thi først efter 13 aars forløb, i 1874, kom 2det bind, og 
det hele verk var færdigt i 1876. Det indeholder en fuldstændig be¬ 
skrivelse af alle i Norge fundne karplanter tilligemed en nøiagtig 
angivelse af deres udbredelse; for de sjeldne arters vedkommende 
gaar det i saa henseende i de nøiagtigste detaljer. Da det for plante¬ 
geografiens skyld er nødvendigt at have det fyldigst mulige kjendskab 
til hver enkelt arts udbredelse, har Blytt senere udgivet tre suple- 
menter til floraen, alle udgivne i Kristiania videnskabsselskabs forhand¬ 
linger (1882, 86, 92), hvor han har nedtegnet alle de vigtigere oplys- 
ninger om karplanternes udbredelse, som senere er tilkomne. I de 
senere aar, da karplanternes udbredelse er bleven nogenlunde kjendt, 
ialfald for de S} T dlige landsdeles vedkommende, har Blytt begyndt at 
arbeide paa en systematisk oversigt over vore soparter og har udgivet 
tre bidrag til kundskaben om deres udbredelse. Ogsaa her har han, 
ved siden af sine egne fund, havt et stort materiale i det af hans 
fader grundlagte „Norske herbarium“ 
Det store og indgaaende kjendskab, Blytt saaledes fik til floraen 
i alle egne af vort land, et kjendskab, som ingen anden paa langt 
nær er i besiddelse af, lod ham snart erkjende, at den er sammensat 
af meget uensartede bestanddele. Særdeles paafaldende er saaledes 
forskjellen mellem floraen paa vestkysten og den i landets østlige dele. 
Da den store istid tilintetgjorde al plantevekst, ialfald udenfor enkelte 
arktiske planter, som maaske holdt sig, maa hele vor flora efter den 
tid være indvandret andetstedsfra. Men paa grund af forekomsten af 
