164 
kende aarsag, som f. eks. klimatiske ændringer, og ikke have sin 
grand i lokale omstændigheder. Til hvert stubbelag kommer der til 
at svare en tør tid, og da der nu i de dybeste og bedst udviklede 
myrer findes to saadanne lag med mellemliggende samt over- og under¬ 
liggende torvlag, saa maa man efter dette regne med to tørre og tre 
fugtige perioder. 
En aarsag til disse klimatiske ændringer søger Blytt i præces- 
sionen, der som bekjendt skaffer os vinter alvekslende, naar jorden er 
i solnæhe, og naar den er i solfjerne * 1 ). I sidste tilfælde vil vinteren 
blive længere, hvorved ogsaa de sydvestlige, fugtighedsbringende vinde 
vil blive mere overveiende, end naar vinteren falder i solnære og altsaa 
er kortere. De tider, da vinteren falder i solfjerne, vil altsaa skaffe 
os en fugtigere periode; de tider, da den falder i solnære en tørrere. 
•Disse perioder veksler nu med et tidsinterval af ca. 10 500 aar, idet 
der, mellem hver gang vinteren falder i solfjerne, medgaar en tid af 
ca. 21 000 aar. Blytt har nøiagtigt udviklet præcessionens betydning 
i en afhandling i „Archiv for mathematik og naturvidenskab u 1884 
(om den sand synlige aarsag til den periodiske ændring af havstrøm¬ 
menes styrke). 
Noget før (i 1882) havde han i Kristiania videnskabsselskabs for¬ 
handlinger offentliggjort sine undersøgelser over Norges torvmyrer, et 
arbeide, hvori han nøiere gaar ind paa deres lagningsforhold. 
Eor den nøiere udvikling af disse forhold faar vi imidlertid hen¬ 
vise til en artikel af Blytt. selv i dette tidsskrift for aaret 1881. 
Vi kan ogsaa henvise til selve af handlingen om floraens indvandring; 
den er skrevet i et greit og letfatteligt sprog og uden altfor stor ud¬ 
vikling af det lærde apparat, saa at den med lethed og fordel kan 
læses af ethvert dannet menneske. 
Aaret før Blytts arbeide om præcessionen som aarsag til hav¬ 
strømmenes foranderlighed havde han udgivet en afhandling om veksel- 
1) Jordaksens stilling i forhold til jordbanens plan er ikke uforanderlig. 
I løbet af vel 21 000 aar beskriver den en keglebane om en vis middel stilling, 
hvilket bevirker, at fixstjernerne synes at have en fremadskridende bevægelse 
paa himmelhvælvingen. Heraf fænomensts navn: præcession o: fremadskriden. 
Denne jordaksens bevægelse medfører, at nordpolen, der nu hælder ind mod 
solen i den del af jordbanen, hvor vi har sommer (ved solfjerne), om 10 500 
aar vil hælde fra solen. Om 10 500 aar vil vi derfor have vinter paa den nord¬ 
lige halvkugle, naar jorden beånder sig i sin største afstand fra solen. # 
