171 
er fladtrykte og tyndest paa midten altsaa rendeformede. En del af 
de yderste grene ser lidt anderledes nd end de andre. De er ligesom 
lidt opsvulmede og besat med en mængde fine mørke punkter. Ser 
vi nøiere til med en loupe, findes disse punkter at være smaa bitte- 
huller, der fører ind til det indre af planten. De er indgangen til 
smaa hulrum eller frugtbeholdere, inde i hvilke kjønsstofferne udvikles. 
Forplantningsforkoldene skal vi komme til paa et andet sted. 
Mens pelvetia paa grund af sin forholdsvis ringere størrelse let¬ 
tere undgaar opmerksomheden og derfor hanske ikke erindres af en 
flerhed af læserne, er dette derimod ikke tilfældet med den nedenfor 
pelvetia voksende almindelige blæretang, der som bekjendt. 
opnaar en ganske betydelig størrelse. Under benævnelsen „blæretang“ 
slaaes ialmindelighed to temmelig forskjellige tangarter sammen, hvilket 
naturligvis kommer af, at de allerfleste ikke umager sig nøiere med 
at iagttage den for en overfladisk betragtning ækle, slimede tang. 
Hosstaaende figurer 34 og 35 viser begge arter, og ligheden er 
jo ikke særdeles stor. Disse 2 tangarter vokser i et temmelig 
bredt bælte nedenfor foregaaende. Det er omtrent 1 meter i lod- 
ret høide med en vekslende bredde efter strandens heldning. Den 
ene af disse tang- eller algearter heder paa latin ascophyllum 
nodosum (paa norsk svinetang eller boletang), den anden fucus 
vesiculosus (paa norsk „smeldtarig u ). Efter' disse kan vi kalde 
formationen ascophyllum- fu cus-formationen. Ser man 
nøiere til, vokser oftest ascophylum nederst og fucus øverst. Som vi 
ser af fig. er fucusen ganske forskjellig fra pelvetia; den har flade 
grene, som deler sig gaffelformet. En tykkere midtnerve findes i alle 
grene. Paa begge sider af denne sees luftblærer, der har givet algen 
dens populære navn. Disse blærer er fyldt med almindelig atmos- 
sfærisk luft og tjener til at holde grenene svævende i våndet.. 
Vi skal nøiere beskrive forplantningsforholdene hos blæretang. Lige¬ 
som ved pelvetia ser vi, at spidsen af grenene er sterkt opsvulmede 
(fig. 36) • disse grenspidser er ganske analoge med de ovenomtalte^ 
tilsvarende dele af pelvetia. De har en lidt forskjellig form. Under- 
tiden er de ganske kugleformede, undertiden mere aflange og flad¬ 
trykte. Med loupen ser vi, at der ud over overfladen af disse: 
frugtlegemer er spredt en hel del fine huller. Men for at drive: 
undersøgelsen videre er det nødvendigt at tage mikroskopet til 
hjælp. Med en skarp barberkniv skjærer vi et ganske tyndt snit. 
