188 
skabens fundamentale lære om, at den samme aarsag, altsaa i dette 
bilfælde solens altoverveiende indflydelse paa jorden, nødvendigvis maa 
frembringe de samme virkninger, saa bliver tilsidst kun den antagelse 
igjen, at selve solens virkning kan være væsentlig forskjellig fra aar 
til andet. 
Saaledes er det ogsaa i virkeligbeden. For det ubevæbnede øie 
bar solen vistnok i umindelige tider været sig selv lig, det ene aar 
som det andet, men i kikkerten tager det sig noget anderledes ud. 
Den blændende solskive viser sig altid mere eller mindre oversaaet 
med uregelmæssige brnnsorte pletter. Dis^e pletter følger med i solens 
25-daglige omdreining om sin akse fra øst mod vest. De forsvinder 
bag solens vestlige rand for atter at komme tilsyne igjen efter 12 1 [é 
dages forløb ved den østlige rand. De forandrer stadig sit udseende, 
forsvinder, idet de giver plads for nye o. s. v. 
Hvad disse flekker egentlig er, derom staar for tiden flere menin¬ 
ger mod hverandre. Muligens er de en følge af storartede hvirvel- 
storme i solens atmossfære, hvis voldsomhed til sine tider sønderbryder 
det øverste egentlig lysende lag af solens luftkreds, den saakaldte 
fotossfsere, saaledes at den indre, mørkere solkjerne kommer tilsyne i 
aabningen. Andre hypotheser er ogsaa opstillet om flekkernes ,natur, 
hvilke vi dog her ikke skal gaa ind paa. Her skal vi ikke beskjæf- 
fige os saa meget med solflekkernes natur som med deres virkninger 
og periodiske fremtræden. 
Astronomerne havde længe lagt merke til, at flekkerne var snart 
mere snart mindre talrige, og allerede W. Herschel kom i aaret 
1779 paa den tanke, at den periodiske optræden af solflekkerne 
maaske stod i forbindelse med de forskjellige aars større eller mindre 
frugtbarhed, men ved en ensidig benyttelse af de altfor faa data, der 
stod til hans raadighed kom han til et resultat, der var stik modsat 
virkeligheden, og en anden fremraagende forsker A. von Hum holdt 
•erklærede endog midt i vort aarhundrede den opgave at bringe sol¬ 
flekkerne i sammenhæng med fænomener paa jorden, for saa omtrent 
uløselig. 
Men det gik dette spørgsmaal ligesom saa mange andre; en gang 
opstillet, gik det ikke i glemmebogen, og nu er der ; takket være vort 
aarhundredes omfattende forskning, kastet et overraskende klart lys 
over disse ting. Noget, der i en væsentlig grad letter forskningen 
paa dette omraade, er den omstændighed, at der i solflekkernes hyp- 
