206 
En høist besynderlig forbindelse mellem mennesker og moskiter 
bar man i de sidste aar faaet rede paa. Som bekjendt er der et 
slags ormlignende skabninger, som afviger fra den almindelige regn- 
orm og andre lignende dyr deri, at de ikke har legemet afdelt i en 
række ringe, og som bor i forskjellige dele af hvirveldyrs og andre 
dyrs legemer. Man er gjenstand for angreb af mange snyltedyr af 
dette slags og deler dem med andre dyr o: snylterne tilbringer den 
første del af sit liv hos en vert for derpaa at tilbringe resten af sit 
liv hos en anden. Talrige forsøg og undersøgelser af R. M a n s o n 
og andre synes at have bevist, at der finder en saadan forbindelse 
sted mellem mennesket og en eller flere slags moskiter. Snylterne 
kaldes filaria sanguinis hominis (menneskeblodets traadorm). Dennes 
voksne hun bor i menneskets lymfekjertler og er granden til den be¬ 
synderlige og afskyelige sygdom, som er kjendt under navnet elepham- 
tiasis og lignende sygdomme. Embryoner, som frembringes af disse 
kjønsmodne former, gaar fra lymfesj^stemet over i menneskets blod og 
kredser om med dette. I dette stadium fremkalder de visse nyresyg- 
domme. Man har ikke hos mennesket fundet nogen overgangsform 
mellem disse to, og det er derfor klart, at de mellomliggende udvik- 
lingsstadier tilbringes andetsteds. Fra menneskets blod gaar embryo- 
nerne ind i moskiternes legeme, naar den suger blodet af sine oftere. 
Kun ganske faa af disse synes nemlig at blive fordøiet med blodet, 
resten gaar fra moskitens fordøielseskanal og slaar sig ned i dens 
bryststykke, idet de samtidig undergaar en forandring, som betegner 
et fremskridt i udvikling. Saa langt er snylterens historie fulgt med 
sikkerhed; men hvorledes det saa videre gaar med dem er endnu til 
en vis grad uopklaret. Den moskito, som har faaet en filaria i sig, 
synes at dø hurtigt, idet snylteren tilsyneladende lever af indholdet af 
dens bryststykke. Mali har tænkt sig, at naar moskitens legeme ved 
døden taldt i våndet, skulde snylteren undvige og for en tid leve i 
fri tilstand, indtil den, efter en tids forløb, atter førtes ind i en 
menneskelig vert, som fik den i sig ved at drikke våndet. Da dr. 
Manson søgte at komme paa det rene med dette, fik han en kineser, 
hvis blod man vidste indeholdt filarier, til at sove i et lidet aflukket 
kammer, som var sat ind i et større værelse, i hvilket der fløi moski¬ 
ter. Døren til „moskitohuset u iod han staa aaben nogle timer efterat 
manden var kommet i søvn. Den blev derpaa lukket og de moskiter, 
som var trængt ind, blev paa den maade grebne. Disse fandtes om 
