230 
som med offentligt stipendium har stnderet aalens naturhistorie i Dan¬ 
mark og som kanske er den i Norden, som grundigst har sat sig ind 
i aalespørgsmaalet, tik i juli f. a. fra Kingkjøbing en hunaal, som gav 
' indtryk af at være udleget. Huden laa løst om hoved og krop og var 
foldet i rynker. Farven var meget mørk, bugsiden, og kun den, hvid.. 
Huden var overalt meget slidt, halefinnen flosset og fisken gjorde 
i det hele indtryk af at være meget medtagen. Egstok og mave var 
tom. Da den var lagt i spiritus, blev halen brudt ved endog kun et 
svagt tryk. Endelig haves adskillige observationer fra maanederne 
september og oktober om ganske spæd yngel. Sammenholdes alt dette,, 
ligger det nærmere at henlægge aalens legetid til omkring midtsom¬ 
mer end til vintertiden. I et arbeide over Mørkøs fiske giver 
Ekstrøm en skildring af aalens forplantning, der skal foregaa i 
midten af juni. Hvis denne skildring er fuldt paalidelig, Ekstrøm har 
nemlig ikke underkastet de legende aal en nøiere, mikroskopisk under- 
søgelse, er dette end mere et bevis for ovennævnte antagelse, at aalen 
leger om sommeren. 
Direktøren for den biologiske station ved Boulogne sur Mer, 
S a u v a g e, har fundet, at i Frankrig har aalen to legetider, nemlig 
sidst i juli og sidst i oktober. Det samme er antagelig tilfældet ogsaa. 
hos os, thi blandt den opstigende aalefaring findes en del større eksem¬ 
plarer med en gjennemsnitlig længde af 130—135 mm., som derfor maa 
være udklækket paa en anden tid end den mindre, thi paa anden maade 
kan man ikke forklare sig forskjellen i størrelsen. Aalefaringens van¬ 
dringer begynder noget tidligere i det sydlige Europa end her i 
Norden, det er derfor ikke usandsynligt, at legetiden der falder noget 
tidligere end hos os; men dette er jo i god overensstemmelse med 
andre fiskes ulige legetider under ulige breddegrader. 
Der har været fremsat de vildeste hypotheser om aalens lege- 
pladse, snart har de været henlagte til grundt vand inde ved land, 
snart til de store havdyb. Der er dog meget som taler for, at den 
første anskuelse er den rigtige; noget sikkert bevis herfor har vi dog 
endnu ikke faaet. Heller ikke ved vi endnu om aalens eg er pela¬ 
giske eller om de lægges paa bunden. 
Saasnart aalen har gydt, dør den. Cunningham har paavist,. 
at havaalen kun en gang i sit liv kan lege. Naar den blir forplant- 
ningsdygtig, atrofieres benene, de svinder ind, blir saa tynde og skjøre, 
at de gaar itu mellem fingrene, og taber sin elastieitet. Engang skulde; 
