282 
og nogle blodpunkter, neppe kan sees i våndet, og saa man gjennem 
dem f. eks. tydelig kan læse skriften i en bog, er saadan, at man ved 
undersøgelsen af dem gaar fra den ene forbauselse til den anden, og 
at man, naar man overser det bele, ikke kan faa dette til at passe 
sammen med, kvad man kj ender fra før.“ I virkeligbeden bar man 
ogsaa bavt stor møie med at faa dem anbragt i systemet. Naar de 
bar været stillet i nærbeden af aalene, er det væsentlig fordi de lige- 
som disse mangler bugfinner. De er forøvrigt blevne satte i en egen 
familje med flere slegter og arter. 
Det første eksemplar af disse smaafiske fandtes omkring 1768 
ved den engelske kyst. Det blev beskrevet af bollænderen Grrono- 
v i u s og englænderen P e n n a n t under navnet Morris’ leptocephalus 
efter den, som fandt den. Denne art er senere oftere gjenfunden 
ved den engelske kyst; den er ogsaa en gang funden ved vore 
kyster, i Kristianiafj orden. Leptocepbalerne er forøvrigt blevne fundne 
paa de forskjelligste lokaliteter, snart inde ved land og snart ude paa 
bavet, snart er de tagne i bundskraben og snart i planktonnettet, sam¬ 
men med andre pelagiske dyr. De fleste eksemplarer er imidlertid 
fangede i Middelhavet og især i Messinastrædet. 
Naar jeg ovenfor sagde, at man tidligere ikke havde anelse om, 
at leptocepbalerne var vore aalearters larvestadier, er det ikke ganske 
korrekt, tbi allerede i 1864 søgte den amerikanske zoolog Grill at 
paavise, at leptocephalus morrisii var larven til den almindelige havaal 
(conger vulgaris), og at en anden, hyoprorus , var larven til wettastoma, 
en havaal fra Middelhavet. Den, der forøvrigt var den første, som 
var inde paa den tanke, at leptocepbalerne kun var larver af en eller 
anden fisk, var professor 0 a r u s. Gills theori tiltraadtes senere blandt 
andre af den anseede engelske fiskekjender Griinther. Rigtigheden 
