243 
Giftigt (oligodynamisk) vand. 
Blandt de efterladte skrifter af den for ikke lang tid siden afdøde 
Ibotaniker Någeli befandt sig blandt andet en afhandling: „Ueber 
oligodynamische Erscheinungen in lebenden Zellen u , hvis isandhed 
overraskende indhold foranledigede en ven af den afdøde, Schwen- 
dener, til at offentliggjøre den. 
Yed „oligodynamie“ forstaar Någeli en vædskes tilstand, 
der er forgiftet med „ uendelig smaa“ doser af et fremmed legeme, 
og som „oligodynamiske fænomener“ sammenfatter han alle de eien¬ 
dommelige virkninger, der lader sig paavise ved en saadan vædskes 
indvirkning paa organiske væsener, isærdeleshed paa celler. 
Någeli ndførte sine forsøg med en grøn ferskvandsalge, spirogyra. 
Denne alge bestaar af fine traade, der er opbyggede af en enkelt 
række celler. Den grønne farve skyldes et spiralformig slynget grønt 
chlorophylbaand i hver celle. Han eksperimenterede først med helvede- 
stens opløsning. 
Bragtes spirogyratraadene ned i helvedestensopløsninger af for¬ 
skjellig styrke, indtraadte altid døden efter kortere eller længere tid, 
men ikke altid under de samme symptomer. Ved en ikke meget for- 
tyndet opløsning af helvedesten døde spirogyratraadene, idet celleind- 
holdet drog sig tilbage fra cellevæggen, chlorophylbaandene forandrede 
farve men ikke sin stilling, og hele cellen mistede sin spændstighed. 
Lod han derimod spirogyratraade dø i en sterkt fortyndet opløsning, 
saa forløb det hele paa en ganske anden maade. Chlorophylbaandene 
trak sig sammen og rullede sig ind, mens hele cellen beholdt sin 
spændstighed. Nu viste der sig en ganske forbløffende kjendsgjerning. 
Selv om han fortyndede opløsning til forholdet 1 : 1 000 000 000 000 000, 
døde spirogyratraadene fremdeles og det i løbet af 3—4 minuter. 
Han gik endog til en fortynding af 1 : 1 septillion og altid med samme 
resultat. Merkværdig nok mistede disse opløsninger sine giftige egen- 
skaber ved at koges, derimod ikke ved opvarmning. En ting var 
klar, at det ikke kunde være den i våndet opløste substants, der vir- 
kede giftig, men enten maatte skylden ligge hos våndet selv eller de 
kar, der indeholdt opløsningen. Någeli satte derfor et stort antal 
spirogyratraade i destilleret vand, og de trivedes fortræffeligt. Tog 
