247 
Størrelsen opgives ligesaa forskjellig. Dels ifølge direkte maa- 
linger dels efter omtrentlige overslag varierer diameterne fra 11 cm. 
til 116 cm.; de sammenlignes med et hønseeg, en knyttet næve, et 
barnehoved, et mandshoved en bombe, en tønde ja endog med en stor 
møllesten. Snart dreier kuglelynene sig med større eller ringere 
hastighed om sig selv, snart udslynger de flammer eller funker til alle 
sider, saavel mens de endnu svæver i luften, som efterat de har naaet 
jordens overflade. Idet de svæver gjennem luften, ledsages de ofte 
af en skarp bvislen, ofte udbreder de en svovllugt i luften, i nærheden 
af jorden og ganske specielt i husene, og denne er undertiden saa 
| sterk, at mennesker holder paa at kvæles. Snart bevæger kuglelynene 
sig i ret linje, snart i en mere krum eller bølgeformet, snart stiger 
de igjen op i luften, efter at have nærmet sig jorden. 
Et af de merkeligste fæno.mener, man kan se ved kuglelyn, 
bestaar deri, at de, efterat have naaet jorden, flere gange hopper op 
og ned aldeles som en gummibold. Ofte trænger kuglelynene trods 
deres volum ind gjennem meget trange aabninger og antager efter 
gjennemgangen atter deres oprindelige størrelse. Gjennem døre, vin¬ 
duer, ovne, eller brydende sig vei gjennem mure eller gjennem taget, 
trænger kuglelynene ind i husene, gjennemløber ofte flere værelser for 
enten tilslut at springe itu, forsvinde ganske lydløst, eller endelig gjen¬ 
nem ovnen, et vindu eller en dør atter at komme ud i det frie. Paa 
fri mark forsvinder ofte kuglelynene i en bæk eller en sump. Ofte 
synes de ganske simpelt at føres bort af vinden, men undertiden 
stanser de pludselig nogle øieblikke paa sin bane. 
Kuglelynene har de samme virkninger som almindelige lyn, dog 
er de undertiden af enorm heftighed. Jorden oppløies og udhules ofte 
af kuglelynene, og meget ofte gjennembores gjenstande, som rammes, 
uden dog altid at sættes i brand. Deres virkning paa menneskene er 
meget forskjellig; snart løber de rundt omkring vedkommende uden 
at skade ham det ringeste, snart giver de ham mere eller mindre 
heftige slag, uden at berøre ham og uden at eksplodere, undertiden 
saarer de kun let, men ofte har de ogsaa bibragt døden. 
Noget bestemt land synes de ikke at foretrække, man har en 
række optegnelser om dem fra de forskjelligste lande ligesom ogsaa 
fra havet. Heller ikke synes de at være bunden til nogen bestemt 
aarstid. Om sommeren, der jo idethele er tordenveirenes aarstid, er 
de noget hyppigere end ellers. Dog er de relativ hyppige ogsaa om 
