250 
enkelt person, der saa kuglelynene, men i de fleste tiltælde er disse 
samtidig seet af flere personer. 
De forskjelligste forsøg paa en forklaring af kuglelynene kar 
været forsøgt, men først i 1889 er det lykkedes Gaston Planté i 
Paris ad eksperimentel vei at fremkalde fænomener, der paa en vis 
maade maa opfattes som analoge med kuglelynene. I de af kam ud- 
førte forsøg viser kan, at materien under indflydelse af en mægtig 
dynamisk elektricitets kilde kar en bestræbelse efter at antage kugle- 
form. Denne egenskab viste kan først ved vædsker, og det lykkedes 
kam endog at frembringe virkelige ildkugler i luft, der var mættet 
med vanddamp. 
Han betjente sig af en saakaldt kondensator. Denne bestaar af 
en plade af glas eller en anden substants, der ikke leder elektriciteten, 
i Plantés eksperimenter en tynd glimmerplade, der paa begge sider 
er forsynet med et stanniolbelæg. Meddeles det ene belæg en kraftig 
positiv elektrisk ladning og det andet en ligesaa kraftig negativ elek¬ 
trisk ladning, saa søger som bekjendt begge de modsatte elektriciteter 
at forene sig med en kraft, der kan blive saa sterk, at en elektrisk 
funke slaar tvers igjennem den isolerende substants. Belæggene var 
sat i forbindelse med polerne paa et overmaade kraftigt elektrisk 
batteri. Naar nu glimmerpladen tilfældigvis et eller andet sted har en 
liden spræk, saa vil udladningen begynde her; men paa grund af den 
intense varmeudvikling vil stanniolbelægget smelte, og der danner sig 
en liden glødende meget sterkt lysende kugle, der bevæger sig lang¬ 
somt og med en eiendommelig kvislende lyd frem paa metalbelægget, 
kvori den beskriver en dyb, krumlinjet, uregelmæssig fure, følgende 
den bane, hvor isolerskiktet fremby der den mindste modstand. 
For endnu bedre at studere de omstændigheder, hvorunder kugle- 
lyn fremkommer, erstattede Planté kondensatoren med to fugtige flader 
af filtrerpapir, der stilledes lige overfor kinanden. De var fugtet med 
destilleret vand. Hver flade sattes derpaa i forbindelse med polerne 
paa et batteri, der meddelte dem en elektrisk spændingsforskjel af 
omtrent 4 000 volt. I den med vanddamp mættede luft mellem de 
fugtige papirflader viste sig da en liden ildkugle, der for frem og til- 
bage mellem beggé flader, forsvandt pludselig for atter at komme til- 
syne igjen. Da batteriet paa denne maade udladede sig langsommere, 
end naar man kar en kondensator med metalbelæg, saa vårede fæno- 
menet længere tid. Afbrydelserne kommer af, at ildkuglen paa grund 
