268 
hvoraf kroppens udseende hos en flue, hørende til denne gruppe, i 
første linje afhænger, er de fremstaaende haar (børster), hvormed den 
er udstyret, og det rimlignende overdrag, der bedækker større eller 
mindre dele af den. Denne rim viser sig ved mikroskopisk under- 
søgelse at bestaa af en stor mængde yrsmaa haar- eller skjællignende 
legemer, der ligger klods ind til huden. Disse sidste er det især, 
som frembringer de farver, der danner mønstre eller merker paa flue- 
kroppens ellers ensfarvede overflade, mens børsterne er af stor betyd¬ 
ning for insektets hele udseende. 
Stuefluens hud er paa oversiden omtrentlig sort; men det rimlig¬ 
nende overdrag — den „loddenhed u om vi vil — som er strøet tem¬ 
melig tæt udover den paa de fleste steder, giver bagkroppen et graa- 
agtig, spettet udseende og bevirker ogsaa de fire mørke striber paa 
brystet — striber, der er fri for loddenhed, mens de mellemliggende 
dele er dækkede. Denne samme loddenhed er det ogsaa, som frem¬ 
bringer den sølvglans, som pryder forsiden af fluens hode, og som 
træder noksaa skarpt frem, ved modsætningen til de store sammen¬ 
satte øines mørkt sortrøde tone. Fluens underside er ganske bleg, 
idet saavel selve buden, som loddenbeden er graaagtig. Børsterne 
er hos denne flue hverken store eller talrige nok til at spille nogen 
nævneværdig rolle med hensyn til dyrets udseende. 
Husfluen kan ikke stikke eller bore og er følgelig ikke nogen 
blodsuger. Den plager os simpelthen ved den kildrende fornemmelse, 
den frembringer, naar den forsøger at suge i sig svedafsondringerne 
fra vore hænder og vort ansigt eller ved at bevæge sig henover de 
nøgne dele af vort legeme. Den plager os videre med de mørke 
flekker af dens flydende ekskrementer, og vanzirer derved de gjen- 
stande, bvorpaa den opbolder sig. Sukker synes at øve en meget 
stor tiltrækningskraft paa den, men den pleier ikke at lægge sine eg 
paa koldt kjød. Den flndes i størst mængde i slutningen af sommeren 
og benimod høsten. 
Meget lig dette insekt men noget mindre er en flue, som tidligere 
var kjendt under navnet musea domestica minor (den mindre husflue). 
Den kaldes nu homalomyia canicularis og adskiller sig fra m. dome¬ 
stica ved det blegere og spidsere mere kegleformede legeme og især- 
deleshed ved ribbernes forgrening i vingerne. Forskjellen sees ved 
betragtningen af fig. 57 og fig. 58. Det er især spidsen, som er for¬ 
skjellig, specielt forløbet af den tredie ribbe. Hannen, som er langt 
