273 
bevægelse for største delen frembringes ved paa hinanden følgende 
forandringer i bryststykkets form. 
Ved grnnden af bver vinge er der et dobbelt hindeagtigt skjæl 
(alula) eller den „lille vinge a (fig. 60); hver af dets dele har en af- 
rundet og fortykket yderrand og er yderst tæt bedækket med meget 
smaa haar, lignende dem, som beklæder vingerne; men desuden har 
den større del nogle lange bøielige haar smnkt men ikke tæt ordnet 
i rækker. Den frie rand af hver del er ogsaa meget tæt frynset af 
fine haar. Naar vingerne er udstrakte til flugt, gjør disse skjæl vinge- 
fladen større, men under hvilen ligger begge skjældele sammenfoldet 
over hverandre under vingen ligesom bladene i en bog. Det er umu- 
ligt at vide hensigten med disse alulæ. Omendskjønt forbundne med 
vingerne, kan de neppe have nogen videre indflydelse paa flugten, og 
Fig. 60. Den høire „lille vinge“ af en spyflue. 
den særegne anordning og tætte haarklædning synes at tyde paa en 
anden funktion. 
Et lidet stykke nedenfor den største fold af hver alula, og ganske 
overdækket og skjult af den, er et organ (fig. 61), der er meget 
karakteristisk for fluerne. Det bestaar af en tynd stilk, der er kugle- 
formig udvidet i den ene ende, og nær fæstepunktet til bryststykket 
er der tre smaa systemer, hvert bestaaende af flere rækker papiller 
(vorter) med haar. Disse stilkede kugler kaldes svingkøller. Hos 
spyfluen er de reduceret til saa smaa dimensioner, at de let undgaar op- 
merksomheden, med mindre man ser godt efter. Det er forunderligt, at 
udviklingen af alula altid staar i omvendt forhold til svingkøllernes 
udvikling. Omendskjønt smaa, saa tilkjendegiver den fine bygning, at 
c 
svingkøllerne maa være af slor betydning i insektets liv, og man har 
18 
