283 
af nogle faa kuldegrader, taalte silkeormeg uden skade en afkjøling 
til ~ 40 °, en temperatur, der dræbte deres snyltere. Man har alle¬ 
rede gjort anvendelse i det store af denne for silkeavlen nyttige op- 
dagelse. 
Hjuldyr og infusorier taalte, indefrosset i vand at afkjøles til 
-i- 60°, men blev de i 24 timer holdt ved en temperatur af -f- 80° 
eller -4- 90 °, var mesteparten død. Mikrober, baciller, deres kimer, 
sporer og mikrokokker taalte uden skade længere tid de laveste kulde¬ 
grader, ja nogle afkjøledes i flydende luft lige til -4- 200° og kom 
atter tillive igjen, som om intet var skeet. 
Merkværdig nok synes de ikke organiserede fermentgifte, vacciner 
og ptomainer at lide sterkt af kulden; lympherne blev uvirksomme, og 
her synes der at eksistere en interessant grænselinje mellem disse to 
klasser af smitstoffer: mikrober og vacciner. Man skulde heller have 
ventet det modsatte, nemlig at de ikke organiserede fermenter skulde 
kunne taale en langt sterkere kulde uden skade end de andre. 
Prometheus. 
Anmeldelser. 
J. M. Norman: Norges arktiske flora. I. Speciel 
plantetopografi, Iste del og II. Oversigtlig fremstilling af karplanternes 
udbredning, forhold til omgivelserne m. m., Iste halvdel. (Kristiania, 
Aschehoug i kommission). 
Det er at regne for et helt livs arbeide, som er nedlagt i de to bøger, 
af hvilke de første dele her foreligger, et helt livs Hittigt arbeide. Det 
er nu omtrent 20 aar siden daværende forstmester Norman, som alle¬ 
rede i en aarrække havde været interesseret for botaniske undersøgelser 
og ogsaa havde publiceret nogle botaniske arbeider, af storthinget blev, 
med bibehold af sin gage, fritaget for sit embedes forretninger forat 
kunne helt ofre sig for sine videnskabelige studier over det arktiske 
Norges plantevekst. Siden har han havt en aarlig gage af kr. 4 500 
uden nogen anden forpligtelse end at arbeide paa denne bog, og tillige 
har han havt tilskud af staten, først til reiser i det vidstrakte distrikt 
til indsamling af materiale, senere til trykning af arbeidet. Dette an¬ 
giver vi her, da der ikke i de foreliggende bind — hvor man dog 
skulde ventet det — findes nogen antydning til, i hvilket forhold 
staten har staaet til disse bøgers fremkomst, skjønt dette forhold har 
været saa enestaaende liberalt. 
I den „specielle plantetopografi“, hvis foreliggende Iste del ud- 
gjør 760 sider i tæt tryk, opregner forfatteren samtlige de voksesteder, 
V 
