294 
efter sig. — Hvis livet fuldt færdigt blev overplantet til jorden fra. 
andre kloder, hvordan var det saa opstaaet der? Hvordan var det& 
første begyndelse? Se, det er kjernepunktet. 
I virkeligheden er det bare den sid ste af de allerede nævnte tre 
opfatninger, der prøver at gaa lige løs paa sagens kjerne. Om det 
svar, der gives, er tilfredsstillende eller ei, maa enhver personlig af- 
gjøre. Hypothesen kan hverken bevises eller modbevises. Dens større 
eller mindre sandsynlighed vil være afhængig af den vegt, man udfra 
et personligt skjøn tillægger argumenterne for og imod. 
Den archigoniske hypothese (uravl, generatio spontanea, generatio 
aequivocd) er som den logiske konsekvens af hans desceiidenstheori 
først opstillet bestemt af Lamarck i hans „Philosophie zoologique^ 
(Paris 1809. Nouvelle edition par Charles Martins, Paris 1873). Af 
dens mere bekj endte talsmænd i nu tiden kan nævnes Ernst Haeckel 
og Carl Naegeli. Alt i alt er det vel denne hypothese, der har 
samlet om sig de fleste af de videnskabsmænd, der har taget noget 
afgjort standpunkt til dette spørgsmaal. 
Læren om uravl hævder, at det organiske liv paa jorden har sin 
rod i det uorganiske. Som der ingen skarp grænse er mellem dyre- 
riget og planteriget, saa er der heller ikke noget skarpt skille .mellem 
disse to riger paa den ene side og mineralriget paa den anden. Det 
staar altsammen i den nøieste sammenhæng og forbindelse. 
I en tid, siger hypothesen, da alle kemiske og fysiske forhold 
var anderledes end nu, da temperatur- og trykforholdene var andre, 
da luftens og vandets mekaniske sammensætning var en ganske anden, 
da jordklodens elektriske tilstand og betingelserne for den kemiske 
affinitets virksomhed var andre — i en saadan tid kan man uden 
vanskelighed tænke sig, at de mest betydningsfulde grundstoffer traadte 
sammen og dannede disse eiendommelige, fastflydende eggehvideforbin- 
delser, der saavidt vor erfaring strækker danner underlaget for alt liv. 
Og hypothesens mest ivrige tilhængere tilføier: hvem ved, om ikke 
den dag idag, under de svære havdybs umaadelige tryk og øvrige 
ukjendte forhold organismer i sin allersimpleste form opstaar? 
Ved første øiekast forekommer denne tanke en ligefrem vild og 
halsbrækkende. Ved nøiere overveielse taber den endel af sin vildskab 
og kan endog blive staaende som en overveiende sandsynlighed, naar 
man tillægger de vigtigste argumenter den tilstrækkelige vegt. 
For at forstaa hypothesen, siger dens forsvarere, maa man først 
