302 
jordbundens, næringssubstratets modtagelighed, bvorpaa det i saa væsent- 
ligt mon kommer an. 
Er denne sidste ringe, er organismen med andre ord usvækket, i 
vigør, kan selv et intenst giftstof prælle virkningsløst af, eller individet 
— om end først efter den mest fortvilede kamp — seirrig gaa nd af 
bataljen. 
Spiller efter dette lidelser af endokardiet (der atter danner udgangs- 
punktet for de saakaldte „klappefeil“) en overmaade stor rolle, saa 
kan disse dog til en vis grad rettes paa, kompenseres, gjennem 
et øget arbeide af muskulaturen. Sidstnævnte bliver nemlig i paa- 
kommende tilfælde, gjennem en merkverdig naturens reguleringsevne, 
forsterket, idet dens vægge fortykkes, hypertrofieres. Der ind- 
træder den tilstand, som vi med et særdeles betegnende navn kalder 
arbeidsbypertrofi. 
Er imidlertid muskulaturen, hjertekjødet selv, fra først af 
lidende, stiller udsigterne til en vellykket kompensation sig langt ugun¬ 
stigere. Hvad kan det nytte, om klapperne under saadanne omstæn- 
digheder funktionerer upaaklageligt, al den stund pumpeverkets stempel, 
dets drivende kraft, har lidt afbræk? 
Sygdomme af denne art, m y o karditerne, som de til forskjel fra 
de ovenfor omtalte endokarditer kaldes, er desværre heller ikke sjeldne. 
Det mikroskopiske grundlag for dem kan være forskjelligt; men et 
fællestræk for de anatomiske forandringer er dette, at den friske, kraf¬ 
tige muskulatur er omdannet til en anden og daarligere substans, der 
ikke besidder hins spænstighed og elasticitet. Muskelen er d e gene¬ 
re r e t, hvilket udtryk i denne forbindelse har samme betydning, som 
naar vi i det daglige liv taler om, at denne eller hin person eller en hel 
familje befinder sig i degenerationstilstand. Den formindskede energi 
for hjertets vedkommende under disse omstændigheder giver sig et 
paatageligt udtryk ved at kamrene giver efter for blodtrykket, udvides, 
dilateres. 
Mens saaledes den ovenfor nævnte hypertrofi just er et udtryk 
for naturens regulering og derfor tyder hen paa en vis reaktiv kraft 
hos hjertet eller individet, er denne sidste tilstand, dilatat.ionen, 
helt og holdent et svækkelsessymptom og derfor af overmaade ilde- 
