308 
Sjælelige indvirkninger, sorg, kummer, græmmelse af 
enhver art spiller ogsaa en vis rolle, hvilket udmerket stemmer med 
den antike opfatning. Saavel Hippokrates som Plato og Gralen 
henlagde sædet for vreden til hjertet, hvilket sidste ikke alene be- 
nævntes hævnens, men ogsaa æresfølelsens organ par excellence. Kun 
er hertil at bemerke, at den klassiske medicin, der i mange henseender 
stod ganske høit, havde en rent forkjert opfatning af hjertet, dets 
lunktion og sygdomme. Sikkert er det, at de psykiske momenter 
neppe spiller den rolle, som folk i regelen mener. Specielt hænger 
„bristningen af hjertet u , som ældre romaner havde det saa travlt med, 
gjerne sammen med ganske andre ting og er i og tor sig en sjelden 
tilstand. Undervurderes hør sjælelivet og hvad dermed staar i for¬ 
bindelse imidlertid ikke. I bevægede tider har man ikke alene seet 
de sterkest engagerede individer, men angivelig ogsaa de brede lag 
af befolkningen i større udstrækning ligge under for hjertelidelser. 
Som en saadan periode nævner Corvisart 1 ), Napoleon den stores 
livlæge, ifølge personlige oplevelser skrækregjeringen under den 
franske revolution. 
Naar der af og til berettes om død under et heftigt sindsoprør 
(„i sinne“ efter det daglige sprogbrug), saa er dette naturligvis i mere 
end 9 af 10 tilfælde kun en fabel; men der blev dog virkelig for et 
par aar siden her hos os meddelt et troværdigt eksempel 2 ) af 
denne art, hvorvel ogsaa dette nærmest maa blive at henføre under: 
„Kuriosa k{ . 
Naar aandeligt overarbeide, nattevaag etc. ligeledes indgaar blandt 
aarsagerne, er det maaske ikke saa meget grovere, anatomisk paavise^ 
1 ) Corvisart, eiteret, efter Duroziez: Traite clinique des maladies du coeur. 
1891. 
2 ) G-jersøe: Det medicinske selskabs forhandlinger for 1892. S. 194—197. 
I samme forbindelse kan ogsaa nævnes, at der for faa aar tilbage nede i G-ali- 
zien forefaldt et pludseligt og noksaa uforklarligt dødsfald hos en skolepige. 
Døden indtraadte efter en afstraffelse, men denne var bevislig langtfra streng 
og under enhver omstændighed altfor ubetydelig til at forklare den sørgelige 
katastrofe. Begivenheden fløi imidlertid med diverse tilsætninger som en løbeild 
gjennem alle aviser og blev naturligvis øieblikkelig indkasseret til fordel for 
pryglestraffens afskaffelse i skolerne. Det hjalp lidet, at den nøgterne lægeviden- 
skabelige undersøgelses-kommission, nedsat gjennem autoriteterne, kom til det 
resultat, at det aabenbart ikke var afstraffelsen i og for sig, men det sjælelige 
moment, som hos det impressionable pigebarn havde været det afgjørende. For 
nævnte pædagogiske spørgsmaal kan dette dog maaske komme paa et ud. 
(Smgl. forøvrigt meddelelse i „Berliner klinische Wochenschrift“ nr. 34 for 1888). 
