320 
de kommer hen til solranden, som snoede og krumme lysbundter, der 
følger solen under dens omdreining. Ved iagttagelse af dem troede 
han at have godtgjort, at rotationshastigheden var ens for hele solover- 
fladen. Urigtigheden heraf har imidlertid prof. Dunér bevist gjennem 
en meget nøiagtig observationsmethode. 
De fraunhoferske linjer i himmellegemernes spektra undergaar en 
forskyvning henimod spektrets midte, naar himmellegemet fjerner sig 
fra jorden, og denne minimale pladsforandring gir et maal for ret¬ 
ningen og størrelsen af himmellegemernes bevægelse. 
Paa basis heraf har prof. Dunér bestemt hastigheden af et punkt, 
ved solens ækvator til 2 km. i sekundet med en nøiagtighed, der ikke 
tilsteder nogen usikkerhed i resultatet større end høist 20 meter. Da. 
nemlig solen roterer fra øst mod vest, maa ø strand en bevæge sig mod, 
vestranden fra jorden. Paa denne maade fik Dunér konstateret, at 
solens ækvator udfører en omdreining paa 25 døgn og 12 timer. 
Paa samme maade godtgjorde han solens uregelmæssige rotations- 
hastighed; den aftager jevnt fra ækvator mod polerne; de egne der 
ligger disse nærmest bruger 46 døgn til en omdreining. Dette for¬ 
hold viser tydeligt, at solen ikke kan være noget fast himmellegeme. 
—I. 
Korrespondance med fremmede verdener. Tanken paa at 
etablere en korrespondance med eventuelle fornuftvæsener paa frem¬ 
mede kloder er meget gammel. Der har ikke manglet paa forslag, 
men især har den idé at vække de „udenforboendes“ opmerksomhed 
ved regelmæssig anordnede lyskilder af kolossal størrelse vundet anklang ; 
omkostningerne har dog vist sig for svære.' I anledning af en af en 
fransk dame opstillet prisbelønning paa 100 000 francs for et saad^nt 
effektivt interplanetarisk meddelelsesmiddel er Camille Plammarion bleven 
interwievet angaaende spørgsmaalet i sin almindelighed og har bl. a. 
udtalt følgende: 
Yi har i virkeligheden nogen grund til at antage, at saadanne 
signaler rettes til os fra planeten Mars. Man har nemlig flere gange 
paa forskjellige steder af Mars seet lyse punkter, ordnede paa regel¬ 
mæssig maade snart som triangler, snart som kvadrater. Heraf har 
man været tilbøielig til at slutte, at det har været signaler rettede 
mod os, da man ikke kan give nogen anden naturlig forklaring paa 
dette fænomen. Man kan nemlig umuligt antage, at ildsprudende; 
bjerge eller snedækte fjeldtoppe skulde optræde saa strengt geometrisk 
anordnede. Desværre tillader dog ikke beskaffenheden af jordens 
atmosfære en regelbunden observation af Mars gjennem længere tids- 
rum, saa man kan komme paa det rene med betydningen af disse- 
lysende punkter ... Et er imidlertid sikkert, og det er, at der for 
tiden ikke gives noget middel til at korrespondere med det ene eller 
det andet himmellegeme. Dette betvder dog ingenlunde, at denne* 
umulighed skulde være fastslaaet for alle tider. I hvert øieblik kan 
en ny opfindelse dukke op, som skaffer os middel i hænde til med 
bestemthed at erfare, om vort himmellegeme er det eneste, som er 
beboét af fornuftige og tænkende væsener. — l. 
