846 
Dette er „bestikkets“ bredde og længde. Naar han nn bestemmer sin 
plads astronomisk for denne sidste dags middag, vil han i regelen 
finde, at den ikke stemmer med den, som bestikket giver. Våndet, 
hvori han har seilet, har altsaa flyttet sig i 24 timer i den retning 
og med den hastighed, som svarer til en linje mellem bestikkets plads 
og den astronomisk bestemte plads. Det er tusener og atter tusener 
af saadanne observationer og beregninger, der har gjort det muligt i 
et sammendrag at kunne fremstille havstrømmenes gjennemsnitlige 
gang, saaledes som man finder den paa karter over havstrømmene. 
Havstrømmenes hastighed angives i almindelighed i kvartmil i 24 timer. 
En hastighed af 24 kvartmil er saaledes det samme som en kvartmil 
i timen eller en mil i vagten eller en knob eller en halv meter i 
sekundet. Det er ellers sjelden, at en havstrøm gaar med saa stor 
hastighed som en knob. 
Paa karterne er havstrømmenes gjennemsnitlige retning gjerne be¬ 
tegnet ved pile, der flyver med strømmen. Man vil snart se, at der 
i havstrømmenes løb er én stor regelmæssighed, og at de overalt ud- 
fører visse kredsløb, de vender tilbage til den samme bane, naar kredsen 
er udløbet. Disse kredse er ikke cirkelrunde, men hvad der bestemmer 
deres form og udstrækning, er tydeligvis fastlandets kyster. Strøm¬ 
menes retning følger bestemte regler. I strømkredsene mellem Ækvator 
og den 50de breddegrad gaar strømmen paa den nordlige halvkugle 
som viseren paa et ur, den dreier sig altid tilhøire paa den sydlige 
halvkugle i modsat retning, den dreier sig tilvenstre. I strømkredsene 
* 
nordenfor den 50de breddegrad gaar strømmen modsat urviserne. Paa 
høie sydlige bredder gaar strømmen fra vest mod øst omkring Syd¬ 
polens lande. I de ydre dele af strømkredsene gaar strømmen hur¬ 
tigst, i deres midte er der liden eller ingen strøm. 
Med det kjendskab, vi nu har til havstrømmene og til luftstrøm¬ 
mene, er det ikke vanskeligt at komme til den erkjendelse, at hav¬ 
strømmene hovedsagelig sættes i bevægelse af de herskende vinde. 
Afsætter man paa kartet retningen af de vinde, der paa hvert sted 
er de hyppigste, faar man vindsystemer, der ganske ligner strømringene 
i beliggenhed og i retning af bevægelsen. Jo stadigere vindene er 
og jo friskere, desto sterkere er strømmen. Vinden feier vandets 
øverste lag med sig, den virker paa bølgernes bagside og skyver 
våndet frem. De underliggende vandlag rives med de øverste. Sei¬ 
lende skibe drives i regelen i den retning, hvori vinden blæser eller 
