347 
som sømanden siger: forfalder i læ. Paalands vind stuver våndet op i 
bugterne; sterke vestlige vinde i Nordsøen og Skagerak driver våndet 
ind i Kristianiafjorden og frembringer høi vandstand der, mens ved¬ 
holdende nordenvind driver våndet ud af fjorden, og det staar lavt 
ved Kristianias brygger. Sterke paalandsvinde samtidig med spring- 
flod driver våndet over bryggerne i vestkystens byer. Jordens kugle- 
form og daglige omdreining har til følge, at ethvert legeme, der 
bevæger sig langs jordoverfladen, vil søge at gaa til høire paa den 
nordlige, tilvenstre paa den sydlige halvkugle. Gaar nu strømmen,, 
som udenfor Norges vestkyst, nordover, vil våndet blive trykket tilhøire, 
altsaa ind mod det faste land, og da dette ikke giver efter, stuves 
våndet op mod kysten. Der bliver en bakke i vandfladen, og denne 
helder udover fra land. Våndet vil nedover denne bakke, men jord- 
omdreiningen trykker i modsat retning, vinden driver paa, og strømmen 
gaar nordover tverspaa bakkens skraaning. Paa samme maade gaar 
det paa Grønlandsiden, hvor de herskende vinde er nordlige og strøm¬ 
men gaar sydover. Her helder bakken mod øst. I midten af Nord¬ 
havet staar overdåden lavere end ved kysterne. Det er noget lignende,, 
som naar man rører våndet rundt i et glas. Overdåden bliver hul 
idet svingkraften jager våndet fra midten og stuver det op mod 
væggene. Pordybningen i Nordhavet udgjør neppe mere end en til to. 
meter, men opstuvningen mod kysterne sætter våndet i en spænding, 
der svarer til vindens arbeide med at sope vandmasserne med sig. 
I de strømkredse, der ligger paa lavere bredder paa begge sider af 
Ækvator, stuves våndet op mod strømkredsenes midte, og her staar 
våndet høiere end ved strømmens yderkanter, der dannes et fladt 
vandbjerg. Saaledés vil havstrømmene frembringe flade fordybninger 
og forhøininger i havets jevne overilade. 
En anden medvirkende aarsag til havstrømmene er ferskvandet, 
der fly der ud fra det faste land. Det er lettere end det salte hav- 
vand og lægger sig over dette. Der bliver en bakke i overfladen ud¬ 
over mod havet og dermed en strøm, der har landet paa høire haand 
paa den nordlige halvkugle. I vort Nordhav virker de herskende 
vinde og ferskvandet fra landet i samme retning, ferskvandet forsterker 
den strøm, som vinden fremkalder. I vore nordlige egne er det vin¬ 
teren, som har en overveiende indflydelse paa aarets herskende vinde. 
Disse blæser ud fra det kolde land, dreier sig tilhøire og blæser langs, 
landét med dette til høire. Samme vei gaar strømmen. Et godt. 
