348 
eksempel giver Island, hvor vinde og ferskvand giver strøm fra nord 
paa østkysten, fra øst paa sydkysten, fra syd paa vestkysten mens 
paa nordkysten strømmen gaar fra vest mod øst, idet ferskvandsbakken, 
der helder mod nord, overvinder den bakke, som de herskende østen- 
vinde vilde sætte med heldning mod syd. Paa begge sider af Ækva- 
tor gaar der i Atlanterhavet og i Det stille hav og om sommeren i 
Det. indiske hav sterke strømme fra øst mod vest, drevne af passat- 
vindene. Den nordlige og den sydlige gren af disse ækvatorialstrømme 
gaar i de to førstnævnte have ikke sammen til en, nndtagen paa vest¬ 
siden af havene, men af giver sit vand til en fra vest mod øst gaaende 
kraftig modstrøm. Denne kaldes i Atlanterhavet for Guineastrømmen, 
fordi den gaar hell, ind i Gnineabngten, der hvor Afrikas kyst lidt 
nordenfor Ækvator gaar fra øst til vest. I den vestlige del af Atlan¬ 
terhavet forener begge ækvatorialstrømme sig, men den sydlige gren 
kløves i to ved Sydamerikas østpynt, kap St. Roque. Den største 
del af strømmen gaar nordvestover, optager våndet fra de store elve 
Amazonfloden og Orinoco. Videre gaar hovedmassen af våndet udenom 
Antillerne og Bahamaøerne og vender sig ndenfor Nordamerika mod 
nord og øst. En del af strømmen træder ind i Det karaibiske hav 
og gaar rundt Kuba, en mindre del kredser rundt i Den mexikanske 
bugt. Mellem Kuba og Elorida begynder strømmen at rende ud igjen 
med usædvanlig stor fart og beholder denne fart, idet den som en 
smal strøm, næsten som en elv render nordover langs Nordamerikas 
østkyst. Dette er den egentlige Golfstrøm, der løber med en fart af 
3 kvartmil eller næsten en geografisk mil i timen og fører høie varme¬ 
grader. Kommen længere nordpaa fjerner Golfstrømmen sig fra landet, 
•idet der kommer en kold strøm nordenfra imellem,. bliver bredere og 
mindre dyb, bøier sig østover og gaar over i den store strøm, der gik 
udenom Antillerne. Era strøget søndenfor Nyfundland sætter nu 
strømmen tvers over Atlanterhavet, dreven frem af de herskende syd¬ 
vestlige og vestlige vinde. Udenfor den britiske kanal tvinger landet 
den til at gafle sig i to. Den ene arm gaar sydover udenfor 
Erankrigs, langs Portugals og Nordafrikas vestkyster, paa det sidste 
■strøg drevet af nordostpassaten, og forbinder sig tilsidst med Ækva- 
torialstrømmen. Den nordre arm gaar udenom Dq britiske øer nord¬ 
over. Mellem Færøerne og Island gafler den sig igjen. Den ene 
gaar op under Island, vestover langs Islands syd- og vestkyst, sender 
en arm nordenom og videre østenom denne ø og en hovedarm over 
