360 
I vaar, da der maatte foretages en grundig rengjøring, og de 
nævnte kalkalgeklumper toges ■ ud, kom den pludselig tilsyne. Den 
blev da overført til en anden beholder med endel flydende tang i 
overdåden og hvid sand paa bunden. Den skjulte sig straks i tangen, 
men kom i regelen frem, naar der var mad paafærde. 
I den samme kumme var der før et mindre eksemplar af samme 
art, ogsaa en hun, som havde taget bolig i et par tomme skaller af 
agnskjæl (modiola modiolus). Disse skaller egnene sig fortrinlig til 
bopæl for den; thi de stod med bugsiden i sandet og sprikede bagtil 
saapas, at den lille fisk saavidt kunde komme ind. Her laa den i 
regelen vel skjult, men naar noget hændte, f. eks. naar der blev sluppet~ 
mad ned, kunde den stundom vise sit hode i aabningen, og var den 
rigtig sulten, kom den helt frem. 
Engang isommer havde den spist saameget, at den paa grund af 
det øgede omfang ikke mageligt kunde komme ind i sit hus. Den 
forsøgte flere gange, men blev siddende fast i aabningen. Ved at 
tage ordentligt tilsprang, lykkedes det endeligt at smutte ind, hvorpaa 
den vendte sig og viste frem sit skjælmske hode. 
Denne morsomme scene blev iagttaget af stationens vagtmester. 
For en tid siden slap jeg en søstjerne (solaster papposus) ned 
paa dens lille bolig, hvorved der skyggedes for aabningen. Øieblik- 
kolig kom fisken frem, vred i hu gjorde den et par voldsomme angreb 
paa den ene af søstjernens arme, og da den ubudne gjæst var krøbet 
væk, gik den atter ind i sit hus. 
Undet alt dette laa den store gobius for det meste skjult i tan¬ 
gen, men saa blev der sceneforandring, akvariet maatte skylles og 
tangen blev borttaget, hvorved der atter oprandt flyttedag for den 
kjække overvintrer. Ved modiola-skallernes nedsætning var tilfældigvis 
aabningen blevet noget større, saa at den anden ogsaa kunde smutte 
ind. I begyndelsen holdt begge til i det samme hus, men da det 
formodentlig ikke stemmer med gobiernes principer at dele værelse, 
maatte den ene fortrække, og det gik her, som det saa ofte gaar, at 
den smaa maatte vige. Den har siden ligget og gjort sig liden, dæk- 
ket af et levende agnskjæl, men har her neppe følt sig sikker, end- 
skjønt den har krummet sin lille krop saa meget som muligt efter 
skallerne. Der er nu nedsat et lignende hus ved siden af det oprin- 
delige, og det vil da vise sig, om de to hunner kan taale naboskabet. 
