871 
Efter 3 dages forløb kom de tre reisende tilbage med uforrettet 
:sag. Det bavde nemlig været deres mening at gaa ind til bunden af 
Mc. Cormick Bay for derfra overland at naa Peary. Men de havde 
fundet saa meget aabent vand, at forehavendet viste sig at være 
umuligt; derimod afsendtes den følgende dag eskimoen Moyo, der med 
sin kajak sikkerlig antoges at kunne tilbagelægge den lange besværlige 
wei mellem „Ealcon a og Bowdoin Bay. Dette lykkedes ogsaa, og om 
morgenen den Iste august kom Entrikin, næstkommanderende i Peary 
ekspeditionen ud til „Ealcon u , ledsaget af en eskimo. Entrikins oplys- 
ninger var, hvad de fleste vel kj ender til, at Pearys storartet anlagte 
plan var totalt mislykket paa grund af sygdom og uheldige veirfor- 
iholde samt forskjellige andre omstændigheder, samt at det var Pearys 
hensigt med de vundne erfaringer og med bistand af eskimoer at for- 
:søge igjen til næste sommer. Efter konference med Peary selv, der 
et par dage senere kom ud til „Ealcon“, besluttedes der, at ekspedi¬ 
tionen straks skulde afgaa til Ellesmere land paa den vestlige side af 
Smith sund for at søge efter Bjorling. Efter endte efterforskninger 
skulde man atter vende tilbage til Bowdoin Bay. Paa denne tur 
fulgte en hel del at Pearys reisefæller deriblandt Astrup. 
Kursen sattes mod kap Earaday, en pynt, som fra kysten stikker 
bent sydover. Straks ved landingspladsen, en liden lav odde ved foden 
■af et steilt, temmelig høit sandstensfjeld, fandtes en mængde mindre 
mindesmerker fra den tid, da eskimoerne boede paa denne ugjestmilde 
kyst, saaledes gamle eskimograve, fælder for ræv og bjørn. En hel 
mængde opstablede stenhouge undersøgtes for om mulig at finde spor 
•af Bjorling og Kallstenius, men intet fandtes. Alle houge bar merker 
■efter at være flere decennier gamle, da de var aldeles overvoksede 
med lav. Landet er sikkerlig fuldstændig ubeboet og for længe siden 
forladt. Det eneste man kunde faa vide af eskimoerne i Inglefield 
s Gulf var, at en gammel „huski“ havde fortalt, at bans far i sin ung¬ 
dom engang var kommet over „fra den anden side af våndetet 
.halvt aarhundrede, eller kanske nærmere et helt, kunde der saaledes 
være, siden dette hændte. 
Omendskjønt de reisende hidtil ikke var forvænt med smukke 
landskaber, blev dog alt overtruffet ved det billede, som oprulledes, 
4a „Ealcon u nærmedo sig Clarence Head, der ligger lidt sydligere. 
Om noget land fortjener navnet „the land of desolation“ saa er det 
