22 
lens store værdifuldhed. Det er ingenlunde umuligt at en ny „nord- 
kaperperiode“ er i anmarsch, der kan blive af adskillig betydning* 
hvis blot ikke dyret altfor hurtigt udryddes ved nutidens forbedrede 
fangstmethoder. 
Og foruden det økonomiske udbytte har denne fangst bragt to< 
af vore museer en værdifuld tilvekst. Saavel universitetet som Ber¬ 
gens museum har ved professor Guldbergs velvillige mellemkomst 
erhvervet et fuldstændig og særdeles smukt skeiet af den sjeldne 
hval. Bergens museums eksemplar er 42 fod langt, og tilhører 
et temmelig ungt dyr; universitetets er noget større (45 fod). For¬ 
uden skelettet har universitetet ogsaa erholdt et kranium af samme dyr. 
Af fremmede museer, hvori skeletter findes, anfører van Beneden 1 ) 
følgende. I Upsala findes et næsten komplet skeiet; ligesaa i Kjø- 
benhavn (af et eksemplar, som i 1854 strandede ved den franske 
kyst). Endvidere findes mere eller mindre komplette skeletter i muse- 
erne i Neapel, Saint-Sebastian, Santiago (begge i Spanien) og endelig 
eier de amerikanske museer 4—5 stykker og forskjellige museer en¬ 
kelte ben. Det er, som man ser, ikke meget, og i næsten alle de 
store museer i Europa er altsaa nordkaperen endnu ikke repræsenteret. 
Det merkeligste ved skelettet af denne hval er, foruden hovedet» 
eiendommelige form, der ogsaa gjenfindes i kraniet, bækkenben enes 
eiendommelige beskaffenhed. Hos de sædvanlige finhvaler, hvortil alle 
de arter hører, der i regelen fanges ved den norske kyst er det ben- 
parti, der svarer til bækkenet og bagbenene hos de sædvanlige patte¬ 
dyr, kun repræsenteret af et par smaa ben af form som det paa 
figuren med a betegnede. I det høieste sidder der paa dette fast en 
liden brusktap, noget andet ben er der ikke. Disse bækkenben ligger 
løst i kjødet, et paa hver side af dyret og uden nogen forbindelse 
med det øvrige skeiet og kommer derfor let bort ved præpareringen,. 
hvis denne ikke foretages af kyndige folk, hvorved skelettet taber 
meget i interesse. Hos nordkaperen ligesom hos dens slegtning 
grønlandshvalen er levningerne af bækkenet og baglemmerne noget 
større, saaledes som figuren viser. 
Til hvert af de egentlige trekantede bækkenben (a) er der ved 
brusk fæstet et rundagtigt nævestort ben (c) og til dette atter en 
kegleformet tap (d), der i Bergens museums skeiet er bruskagtig, 
b Histoire Naturelle des Cétaces des Mers d’Hhirope. 
