28 
smaa fugles vedkommende. Heri ligger granden til, at store fugle 
kredser bedst; hos dem er lnftmodstandens nyttevirkning størst. 
Yar denne virkning det eneste, som kom i betragtning, saa vilde det 
•efter mekaniske principer let lade sig beregne, hvor høit en fugl kunde 
-stige med en bestemt begyndelseshastighed. For at tage et eksempel: 
Hvis en fugl i det øieblik vi begynder at iagttage den, har en hastig¬ 
hed af 10 meter i sekundet, saa vilde den, hvis luftens friktion 
(gnidning) mod dens legeme tænkes borte, kunne hæve sig meget nær 
•5 meter i veiret. Paa grand af luftmodstanden stiger den noget 
mindre end 5 meter, naar den stiller sin legemsakse skraat opover. 
Lad os nu antage, at fuglen, som befinder sig i ro i 100 meters 
høide, stiller legemsaksen skraat nedover. Synker den paa denne 
maade 5 meter, i skraa retning, saa faar den, naar luftmodstanden 
sættes ud af betragtning, som ethvert andet faldende legeme, en 
hastighed af 5 meter i sekundet. Er den sunket til en høide af 
95 meter kan den saa stille sig horizontalt og sky de fremover i denne 
retning eller den kan ogsaa stille sig skraat opover og bliver da, som 
ovenfor antydet, hævet i veiret af luftens tryk. Eksisterede ikke luft¬ 
modstanden, saa vilde den da med en hastighed af 10 meter atter 
stige 5 meter tilveirs og saaledes paany komme op til en høide af 
100 meter. Da nu imidlertid luftmodstanden maa tages med i reg¬ 
ningen, saa naar for det første ikke dens hastighed ganske op til 10 
meter i sekundet, og dernæst hæves den ikke op til den fulde høide, 
som svarer til dens hastighed. Den kommer derfor i virkeligheden, 
efterat have ladet sig synke og stige en gang, ikke op til 100 meters 
høide men kun til omtrent 99. Og dette er det meste, den kan op- 
naa paa denne maade; hvordan den end stiller og dreier sig, kan den 
ved hjælp af de bevægelser, vi her har ladet den udføre, i rolig luft, 
aldrig komme op over eller blot op til den høide, hvorfra den be- 
gyndte at bevæge sig. I rolig luft er det følgelig umuligt for den 
at stige tilveirs uden ved hjælp af vingeslag; den kan ikke ophæve 
virkningen af faldlovene og af gnidningsmodstanden. 
Har den i en høide af 100 meter en vis begyndelseshastighed 
f. eks. 10 meter, saa kan den ved dennes hjælp stige til henimod 
105 meter; men her kommer den saa i ro og kan derefter ikke andet 
end synke, hvorledes den end bærer sig ad. 
Ganske det samme er nu tilfældet, om fuglen befinder sig i en 
