42 
imidlertid, at deres respektive vilde forfædres vaner og levevis var 
høist forskjellige. Et føl udmerker sig fra fødselen af ved sine lange 
ben, og fra det er et par dage gammelt, galloperer det næsten ligesaa 
fort, som naar det er fuldt ndvokset. Det gjør intet forsøg paa at 
skjule sig, andet end ved at stille sig bag moren, og det bærer hove¬ 
det høit, tydeligvis for at være paa post, opdage om en fare nærmer 
sig og saa kunne flygte i tide. En ung kalv derimod er forholdsvis 
næsten lige kort i benene som sine forældre (jeg bortser selvfølgelig 
fra endel kunstigt frembragte racer), er ikke synderlig rap tilfods og 
viser sig ikke synderligt agtpaagivende ligeoverfor sine omgivelser. 
Den har imidlertid et fremtrædende og virksomt instinkt, der staar i 
selvopholdelsesdriftens tjeneste; hvis moren forlader den og lader den 
blive liggende igjen i skjul af nogle buske, og det hænder ret ofte,, 
saa bliver kalven liggende dødsstille og lader sig heller træde paa, 
end den ved en bevægelse forraader sit skjulested. Deraf kan vi 
slutte, at vore tamme hestes forfædre levede paa aabne sletter, hvor 
de fandt ingen eller liden dækning, og at de undgik fare ved at se 
sine fiender i lang afstand og flygte fra dem. Det vilde kvæg deri¬ 
mod, og det kan maa endnu se beviser paa i enkelte dele af Texas; 
og Australien, fjerner sig aldrig godvilligt langt fra skoven; deres, 
forfædre skjulte sig mellem buskene, naar der var fare paa færde, 
(som f. eks. raadyret giør) i haab om, derved at undgaa at blive op- 
dagede. Det er ogsaa merkeligt, hvor hurtigt heste og kvæg gjen¬ 
vinder sine gamle selvopholdelseinstinkter og ofte i løbet af en enkelt 
generation faar et ligesaa skarpt syn og ligesaa fin lugt, som de nogen- 
sinde har havt i vild tilstand, skjønt de har været tæmmede i tusinder 
af slegtled, og i denne tid aldrig har havt brug for sine instinkter og 
vaner. Der eksisterer vel f. eks. neppe nogen dyr, der er saa agt¬ 
paagivende og saa vanskelige at komme nær som de saakaldte „brum- 
bies u i Australien (vildt kvæg?). Dette viser ogsaa tydeligt, hvilka 
umaadelig store tidsrum der gik med til erhvervelsen af disse egen- 
skaber og til deres fastvoksen med vedkommende dyrs inderste natur,, 
særlig naar vi sammenligner disse indgroede egenskaber med den 
flygtige og ubetydelige virkning, mange aarhundreders liv i tæmmet 
tilstand har havt. 
Hvad nu vor egen race angaar, saa har man ofte lagt merke til, 
at skolegutter i adskillige punkter minder om vilde, baade hvad hand¬ 
ling og tænkemaade angaar; det sidste særlig, naar det gjælder ab- 
