45 
efterlignede de forskjellige lyd af faar, kjør, hunde og katte og tyde¬ 
ligvis kjendte en hest fra en okse. Noksaa ofte har jeg ogsaa hørt 
forældre være meget forbausede over, hvor hurtigt et barn blev op- 
merksom paa et dyr, der befandt sig i lang afstand, eller som af 
andre grunde var saa lidet iøinefaldende, at ældre folk havde let for 
at overse det. Billeder af dyr er ogsaa meget fængslende og barnet 
blir aldrig træt af at høre sin legekammerat brøle som en løve eller 
skryde som et æsel, naar billederne af disse dyr vises det. 
Dette kan synes at være rene ubetydeligheder, men det fortjener 
at fremhæves, at barnets forfædre for adskillige tusen generationer 
siden var afhængige af sin kundskab om de vilde dyrs udseende og 
levevis for at undgaa ødelæggelse enten af sult eller ved at over- 
vindes og fortæres i kampen mod dem, og at ethvert individ som var 
en sinke i denne slags kundskab, inden kort tid maatte gaa tilgrunde 
derfor var evnen til at bemerke og erhverve kundskab om de forskjel¬ 
lige dyr af væsentlig betydning for dem, der ønskede at beholde livet, 
og en evne, der var saa nødvendig og saa stadig i virksomhed gjen- 
nem mange generationer, har al udsigt til at efterlade spor i de efter- 
følgende slegtled. 
For alle de aber, der lever i træerne, er selvfølgelig evnen til at 
holde sig godt fast i grenene af overordentlig stor betydning, og der¬ 
for har de ogsaa stor kraft til at gribe med hænderne. Man har der¬ 
for, paa grund af tilpasning til denne funktion, sammenlignet abernes 
hænder med ankere eller drægge. Og denne evne findes ikke blot 
hos de voksne dyr; thi skjønt de fleste aber, naar de i fred og ro 
giver ungerne die, holder dem paa den ene arm, akkurat som mødrene 
af vor egen race, saa er der mange forholde, under hvilke de trænger 
til alle sine arme, som f. eks. naar de er nødt til at flygte for et eller 
andet rovdyr, der kan klatre i træerne, en leopard eller lignende» 
Under saadanne omstændigheder maa ungen hænge sig fast til moderen, 
som bedst den kan, og de, som har seet abeflokke paa flugt, beretter 
ogsaa, at ungerne isaafald hænger paa brystet af moren, idet de hol¬ 
der sig fast i de lange haar paa hendes skuldre og sider. Dette var 
ogsaa tilfældet med en abe ( rhaesus )> der var født i den zoologiske 
have i London. Wallace fortæller i sin bog „Det malayiske archi- 
pel“ om en ganske ung orangutang, som han fik fat paa efterat have 
skudt moderen, at den havde en ganske forunderlig evne til at gribe 
fast, og at det var ham umuligt at løsne dens tag uden hjælp, da den 
