14 
•ogsaa op i et skjærerede og tog de tre unger, jeg der fandt. De 
var ganske nylig udklækkede, kavde bare saavidt faaet enkelte dun 
og vingefjær og orkede knapt vralte paa sine myge ben. Jeg fore¬ 
satte mig imidlertid at tage mig af deres opdragelse og udvikle dem 
•baade fysisk og aandelig. Og jeg tog fat ganske grundig. Til rede 
fndrettede jeg en stor kurv, som jeg fyldte med klædesfiller og stry. 
J)e tre skjæreunger lod til at befinde sig vel i sin nye bolig, ligesom 
de ogsaa allerede fra den første dag fattede en stor hengivenhed for 
mg sterk fortrøstning til sin nye „madmor u . Hvad forpleiningen angik 
kavde de da keller intet synderlig at klage over. Jeg proppede i 
•dem kogte poteter, medemark, kjød og flesk, grød og melk, kvilken 
sidste jeg fik i dem ved at lade dem patte min ene finger, efterat 
jeg kavde dyppet den i melk. Paa denne maade voksede de temme¬ 
lig kurtig, og jeg vidste neppe af det, før de en dag begyndte at 
^strække vingerne og flakse om i stuen. 
Efter deres opførsel at dømme antog jeg imidlertid nu, at der ingen 
risiko kunde være ved at lade dem slippe ud; og jeg gav dem der¬ 
for fra nu af en og anden gang friheden under bevogtning. I først¬ 
ningen vendte de smukt tilbage til sin vante plads 1 kurven, hvor de 
lod til at befinde sig særdeles vel. Efterhaanden forsvandt imidlertid 
•de to; men den tredie forblev og viste mig fra nu af, da dens to 
søskende var væk, en desto inderligere hengivenhed. 
Era først af holdt den sig mest indendørs og optraadte famihært 
og husvant, som ethvert andet medlem af vor husstand. Den var 
godvenner med alle, undtagen med katten, som den bestandig skjelede 
fil og holdt sig i ærbødig afstand fra. Dens nysgjerrighed var vel 
saa" fremtrædende * søm nogen ::kvindes; opdagede den et garnnøste 
henne paa sybordet, stod den en lang stund og betragtede det, først 
med det ene øie, saa med det andet, og naar den saa endelig havde 
forsikret sig om, at denne underlige gjenstand slet ikke var levende 
•og formodentlig heller ikke farlig, hoppede den hen til det og be- 
.gyndte at „række det op u . 
Efterhaanden som husvarmen blev stærkere, begyndte ogsaa fug¬ 
lens tyvelyster at komme tilsyne. Kom den over en smørasjet, kjendte 
•dens slngyorrenhed ingen grænser. Grlyserinsæben gik imidlertid hel¬ 
ler ikke fri for dens ivrige efterstræbelser. Som alt andet tyvepak 
nærede den en særlig forkjærlighed for værdifulde gj enst ande. Ikke 
