4 
til at maale temperaturen er akselhulen, hvor maksimum naaes efter 
15 minutters forløb eller stolgangen (rektum), hvor 5 minutter er til-, 
strækkeligt; - temperaturen er gjennemsnitlig 0.2—0.5 høiere i rektum 
end i akselen. Temperaturen hos et friskt menneske ligger mellem 
36.2—37.6° c.; den fluktuerer i løbet af døgnet med 0.3—0.5°; er 
som regel lavest mellem 1—8 formiddag og høiest mellem 4—9 aften, 
hvorfor sygemaalingeme hensigtsmæssigst udføres mellem kl. 7—9 
morgen og 5—7 aften. 
I sin enkleste form tjener thermometrien simpelthen til at maale 
legemets varme forat: konstatere, om den er forhøiet, normal eller for 
lav. Allerede ved en saadan enkelt maaling kan ofte en svær, akut 
sygdom bestemmes (diagnosticeres) eller erkjendes ikke at være til¬ 
stede. 
Yed regelmæssige i bestemte mellemrum foretagne inaalinger af 
legemsvarmen faar man et anskueligt billede af temperaturens gang, 
af de forandringer i varmereguleringen, der ledsager de forskjellige 
sygdomme og kan paa denne maade opstille et temperaturschema for 
en bestemt sygdomsform. Da temperaturens forhold i et stort antal 
tilfælder giver et paalideligt maal for det syge stofs indvirkning 
paa organismen, saa lykkes det ogsaa at erkjende de bevægel- 
ser, som foregaar i sygdomsprocessens gang,, saavelsom de deraf 
resulterende stadier i sygdommens udvikling, ved tilsvarende bevæ- 
gelser i temperaturens gang. Yød at optegne de med- bestemte 
tidsmellemrum udførte varmemaalingør faar man en grafisk fremstilling, 
en kurve, af temperaturens gang. For en hel række af sygdomme 
med et normalt forløb vil en saadan kurve for hver enkelt sygdom 
vise et nogenlunde ligeartet billede; dette gjælder specielt de akute 
udslagssygdomme, mæslinger, skarlagensfeber, nervefeber og tillige 
lungebetændelse, der samtlige har et typisk forløb, d. v. s. fæno- 
menerne optræder, udvikler sig og ^svinder omtrent paa samme maade i 
hvert enkelt tilfælde, og dette gjælder specielt' for temperaturens, ved¬ 
kommende. Yi vil af en kurve med bestemthed kunne sige, om patienten 
f. eks. har havt enten lungebetændelse eller nervefeber; i- lungebetæri- 
deisen stiger varmen, med den. sædvanlige fluktuation morgen--og aften, 
temmelig hur ti gt for derpaa : at, synke, temmelig pludseli-gt- (kritisk), 
mens temperaturen i nervefeber udvikler isig langisomt og bedriirgen 
kommer lidt efter. licit, (lytisk). 
Saa betydningsfuld i diagnostisk henseende thefm!ome.tafian er, 
