49 
hvor det gjælder rudimentær© organer eller unyttige vaner, søge til- 
bage til en fjern fortid forat finde forklaringen paa denne evnes op- 
rindelse. Hvilken mening man har om menneskets oprindelse, saa er 
det da blot hos medlemmer af „de firhændedes u orden, at vi finder 
livsforholde, under hvilke en saadan evne ikke alene kan tænkes at 
være opstaaet, men hvor den maa være af afgjørende nytte, da det 
at mangle den bety der det samme som vedkommende individs ødelæg- 
gelse. 
* Het er et velkjendt faktum, at det menneskelige foster omtrent 
tre maaneder før fødselen har et tæt dække af bløde haar, den saa- 
kaldte „lanugo“, der af kastes, før den selvstændige tilværelse begyn- 
der. Paa samme udviklingsstadium stemmer skelettet meget mere 
overens med abetypen, end det senere glør, idet overarmsbenet er lige 
langt som laarbenet og albubenet lige langt og veludviklet som skinne- 
benet. Yed fødselen har baglemmernes ben vundet overtaget over 
forlemmernes, men der er dog paa langt nær ikke den forskjel mel- 
lem dem, som hos det fuldvoksne individ. Pysiologerne har forklaret 
dette ud fra visse omstændigheder ved blodomløbet hos fosteret; dette 
skulde bevirke, at hovedet og armene før fødselen blev videre udvik- 
lede end baglemmerne. At paastaa at aarsag og virkning stod i det 
stik modsatte forhold til hinanden vilde være at mod sige adskillige 
store authoriteter og tilsyneladende at følge den fromme vismands 
eksempel, som beundrede forsynets visdom, der havde ladet de store 
floder flyde forbi de store byer. Imidlertid kan det være godt at 
minde om, at paa samme maade som hviledagen skabtes for menne¬ 
sket, ikke mennesket for hviledagen, saa blev ogsaa blodkarrene ind- 
rettede af hensyn til legemet, ikke legemet af hensyn til blodkarrene. 
Anvendt paa det foreliggende tilfælde synes det mig derfor rimeligere 
at sige, at forlemmerne faar en rigeligere blodforsyning, fordi de i øie- 
blikket er af overveiende betydning, end at sige, at de simpelt væk 
hypertroferes paa grund af den bedre blodtilførsel. At denne maade 
at se sagen paa støttes ved kjendsgjerninger kan blandt andet vises 
ved betragtningen af hestens embryo. Før fødslen har hestefosteret 
nøiagtig det samme blodomløb som menneskefosteret, men alligevel 
fødes føllet med et lidet let hoved og med veludviklede bagben, saa 
det straks kan gallopere omkring med stor færdighed. Istedenfor at 
komme til verden med proportioner omtrent som en amerikansk bison, 
hvad det, efter den fysiologiske forklaring burde, er føllet, som be- 
4 
