00 
En nnævnt forfatter fra slutten af forrige aarlrundrede, erklærede 
derimod .stenkul for forvandlingsprodukt af vulkanske udkastninger og 
fandt det for alvor sandsynligt, at forhaandenværende lavamasser i 
fremtiden vilde forvandles til stenkul. Kirwan, en engelsk mineralog, 
henførte i 1795 i sin bog Elements of mineralogi/, uden betænkning 
stenkullene til mineralriget, og lod dem opstaa ved urbjergenes for¬ 
vitring og opløsning. 
Først schweizeren J. J. Scheuchzer naaede, ledet af den af 
ham i første halvdel af forrige aarh. iagttagne forekomst af plante¬ 
rester i stenkulførende bjerge, til den opfatning, at stenkullet maatte. 
være opstaaet af planter. 
I Tyskland var det von Beroldingen som i 1778 fremsatte 
den paastand, at stenkul opstod af brunkul, som igjen ved lignende 
forvandling fremkom af torv, og at torven var plantestoffer, der var 
blevet ophobet ved havets oversvømmelser. Senere forskere, deri- 
blandt især Goppert og von Glim bel, er det lykkedes at faa be¬ 
stemt de i kullene indeholdte planterester effcer klasse og art, og 
nutildags indtager læren om planteresterne i kullet en fremragende 
plads i fytopalæontologien. 
Vi kan ikke indlade os paa, hvordan stenkullet egentlig er til- 
blevet; vi vil kun omtale, at der ved forkulningsprocessen fornemlig 
er tre faktorer som medvirker, nemlig tiden, temperaturen og 
trykket. Som bekjendt foregaar forkulningsprocessen desto raskere, 
jo større trykket og jo høiere temperaturen er. At den ene faktor 
— den høie temperatur — ved den naturlige forkulling kan erstattes 
af den anden faktor — tiden — er let at indse. 
Sténkulagtige masser kan, som de følgende eksempler vil vise, 
imidlertid ogsaa dannes i kort tid, naar kun de øvrige betingelser, 
altsaa tryk og temperatur, er tilstede i tilstrækkelig høi grad. 
Goppert, som har gjort sig overordentlig fortjent ved sine sten- 
kulsforskninger, har seet, at grovt tøi, som dannede overtrækket paa 
en cylinder i en tøifabrik, under fortsat paavirkning af hede vand- 
dampe, blev forvandlet til „en glinsende sort stenkulsagtig masse med 
muslingagtigt brud,- en iagttagelse, som siden meget ofte er bleven 
gjentaget. 
Et andet udmerket eksempel paa forvandling af træ (lærketræ) 
til brunkul i meget kort tid, er iagttaget i et jernbergverk i Karnten 
(Pravali). Ved ombygning af en stor damphammer udtoges ogsaa den 
