under ambolten og jerncbabotten værende chabottestok, der var lavet 
af lærketræ. Det viste sig, at toppen af denne chabottestok af træ, 
ved varmen, som opstod ved de utallige tunge hammerslag, var bleven 
fuldstændig forvandlet til en brunkullignende (lignitisk) masse. Det 
kan vel ikke betviles, at ved siden af temperaturindvirkningen ogsaa 
det paa træet hvilende tryk har spillet en rolle ved denne forvand- 
lingsproces! 
Ogsaa i bergverker kan man iagttage utallige tilfælde af kunstig 
brunkuldannelse; her er det fornemlig de træstykker, hvormed grube- 
gangene og streckerne er beklædte, og som er udsatte for et meget 
høit tryk, der viser slige kunstige lignitdannelser. 
Den omtalte forvandling af træ i bergverkerne kan undertiden 
ske raskere, end man i almindelighed skulde være tilbøielig til at tro. 
Saaledes iagttog bjergraad I\ Se el and i Htittenberger Erzberg i 
Kårnten en saadan grubetømring, som allerede efter meget faa aars 
forløb havde antaget alle det mørke lignits egenskaber. Plantetrev- 
lerne viste et sort, muslingagtigt brud og var fuldstændig forkullet. 
Træstokkene, som oprindelig var runde,, var paa grund af det høie 
tryk ganske fladtrykte i den ene ende, mens den anden, som stod 
under svagere tryk, fremdeles var rund og mindre forandret. 
I dette sidste tilfælde var hovedfaktoren stort tryk ved maadelig 
grubevarme, mens der i de tidligere eksempler var stor varme forenet 
med stort tryk tilstede. Yi kan ikke afslutte denne række eksempler, 
uden ogsaa at minde om det høist interessante fund paa det gamle 
S a adb ur g i Taunus. Ifølge historien blev den bygget aar 17 f. Kr. ; 
nu for tiden blir dens kjæmpemæssige grundmure udgravede. Blandt 
de blotlagte dele befinder sig ogsaa 35 brønde, som blev udtømte, da 
man haabede at finde forskjellige gjenstande i den. Tyve brønde er 
rundmurede, mens de øvrige femten er firkantede og beklædte med 
egetræ. Disse brønde er i regelen 9 m. dybe og som oftest er træ- 
beklædningen forraadnet til en dybde af 5 — 7 m. Eørst derfra, hvor 
bundvandet altid har staaet over dem, ér egeplankerne bevarede. 
Ifølge udgravningernes leder, hr. Jacobi’s mening blev de 
nævnte brønde allerede tilkastede af romerne. I løbet af denne tid har 
egetræ-trevlerne undergaaet en vis forvandling. Omend vedtrevlerne 
har holdt sig, har materialet dog afgivet en betragtelig mængde sur- 
stof og vandstof, hvorved kulstofgehalten relativt er steget, d. v. s. 
plankerne har efterhaanden forvandlet sig til lignit (brunkul). Som 
