62 
lige planter, der for den overfladiske iagttager ser ud som konstante, 
•som altid havende været tilstede, er først i tidernes løb mnder ydre 
forholdes tvang lidt efter lidt opstaaede ved planternes tilpasningsevne. 
Man behøver bare at huske paa den ligesaa karakteristiske som merk- 
værdige ørken- og steppeflora, ved hvis opstaaen forresten ogsaa det 
naturlige udvalg har medvirket, eller paa de tropiske urskoves interes¬ 
sante epifytiske vegetation, der ogsaa — som Schimper har godtgjort 
i et nylig udkommet verk — er at opfatte som en følge af tilpasnin¬ 
gen efter de eiendommelige forholde i de tætte urskove. Omend slige 
'tilpasningsfænomener møder os overalt, saa er de dog i de fleste til- 
fælde først opstaaede efter længere tids forløb, har først dannet sig 
lidt efter lidt. At en plante imidlertid ogsaa tilpasser sig ved plud- 
selig forandrede livsbetingelser og kan indrette sine forholdsregler der- 
■ efter, det er ialfald en meget interessant foreteelse. Von Hohnel har 
i denne retning gjort et høist lærerigt forsøg med lithospermum og 
med et overraskende resultat. Disse planters frøskal er ved en rige- 
lig indleiring af kiselsyre hærdnet i en overordentlig grad — deraf 
ogsaa navnet „stenfrø“. Hohnel dyrkede nu eksemplarer af lithospermum 
i en fuldstændig kiselsyrefri jordblanding, og se! frøskallene naaede 
•den samme haardhed, som under normale forhold, men haardlieden var 
nu betinget i den rigelige indleiring af kul sur kalk, som her var 
traadt i stedet for kiselsyren. Hdhnel gik nu videre og lod kalken 
mangle i jordblandingen med undtagelse af den ringe mængde, som 
er absolut nødvendig til fuldførelse af de fysiologiske processer i 
planten. Men ogsaa denne gang opnaaede frøene sin normale haard¬ 
hed, men denne var frembragt ved sterk indleiring af cellulose i frø¬ 
skallene. Man ser altsaa, at planten i hvert tilfælde straks tilpassede 
:sig og ved forskjellige midler dog stedse naaede det samme maal: at 
gjøre frøskallene haarde; sandelig en høist forbaus,ende kjendsgjerning, 
naar man betænker, at planten, da den manglede kiselsyre, maatte 
■optage fra jorden større mængder kulsur kalk end sædyanlig og trans¬ 
portere den hen til frøene, og videre, da ogsaa dette erstatningsmiddel 
for kiselsyren blev den berøvet, eelhilosedanuelsen i frøskallene ved 
•en indre drift forsterkedes saameget, at der derved igjen blev givet 
erstatning for de mangleride hærdningsmaterialier. 
(„Promet1ieus“.) 
Hvad et pund sten kul udgjør. Efter undersøgelser af pro¬ 
fessor K, o g e rs i Washington indeholdes i hvert pund stenkul en ,op- 
