gen er aldeles feilagtig^. I det følgende giver saa lir. E. den gamle,, 
kjendte forklaring om opdrift o. s. v., som naturligvis er rigtig. Men fordi om 
den forklaring er rigtig. følger ikke deraf, at den anden er aldeles feilagtig.. 
Naar kr. E. siger, at aarsagen er ikke den større vand hø i de, saa maajeg 
minde hr. E. om, at en større vandhøide ahsolut frembringer et større tryk; og 
vandliøiden kan altsaa ved den anledning ikke være uden betydning. Det er 
let at bevise, at hvis vandliøiden ikke stiger, saa kan man stikke saa. mange 
fingre ned i glasset, som man vil, og trykket vil ikke øges det ringeste.. Det 
bevis tænker jeg, br. E. kan levere selv. 
Lad os se lidt nærmere paa Tromholts forklaring og sammenligne den 
med den anden. 
I hosstaaendé figur betyder a-b vandoverfladen, før fingeren er kommen 
nedi. Istedetfor en finger vil jeg — ligesom br. E. — tænke mig en ret af- 
skaaret f stang. Naar denne stikkes nedi, stiger våndet til c-d. Kaldes længden 
og tversnittet af den neddykkede del af staven n og q, maalt i em., saa er 
tryktilveksten efter hr. É.s forklaring n.q gram. Efter Tromholt .skyldes tryk- 
tilveksten vandets stigning fra a til c. Kaldes denne stigning N og karret» 
tversnit Q, saa er trykket steget med N gram for cm." og altsaa for hele kar¬ 
ret med N.Q gram. Værdien af N.Q beregnes saaledes. Den af staven afveien 
drevne vandmasse i-k-l-m liar faaet plads i det ringformede runi a-c-g-i — li-k-d-b T 
hvis tversnit er Q -r - q. Altsaa har man 
q (n -r N) = N (Q -h q), 
Iivoraf q.n = Q.N. 
Man ser altsaa, at Tromliolts forklaring gir samme resultat som E.s. Den 
er nok ikke saa ganske feilagtig endda; det er simpelthen en anden maade at 
udtrykke den samme ting paa, eller som br. E. sigbf længere nede: „det samme 
paa en anden maade “. S. Hmrichsen. 
