76 
direktørerne for flere telegraflinjer liver dag nogle øieblikke brugen 
af sine linjer. De burtigt udvekslede meteorologiske meddelelser blev 
der for første gang ordentlig samlede og bragte til publikums kund- 
skab. 
Som bekjendt er læsningen af meteorologiske tabeller eller karter 
kverken let eller behagelig. Der kræves ogsaa baade dygtighed og 
øvelse for at fremstille de meteorologiske data nøiagtig og paa en for- 
det store publikum letfattelig maade. Det var Smithsonian Institution 
i Washington, som i 1850 for første gang satte igang en regelmæssig 
offentliggjørelse af meteorologiske bulletiner, og ideen fandt øieblik- 
kelig sterk tilslutning i Europa. Paa aar derefter fremsatte Quételet, 
paa den meteorologiske kongres i Brussel 1853, ideen om et geogra¬ 
fisk kart, paa hvilket alle de steder, paa hvilke til samme tid baro¬ 
meteret stiger eller falder, skulde forbindes med linjer, som angav 
samme stigen eller synken. Han paaviste ogsaa at disse linjer vilde 
ordne sig paa samme maade som bølgebevægelser paa en vædskes 
overflade. Dette interessante og vigtige forslag var dog endnu ikke 
nok til at at sætte sagen igang, der maatte en mægtigere tilskyndelse 
til fra naturen selv. Ved stormen 14de november 1854 ødelagdes 
fuldstændig de allieredes flaade ved Balaclava og, tilskyndede af den 
daværende krigsminister Vaillant, studerede astronomerne Liais og 
Leverrier de fænomener, som gik forud for stormen. De paaviste 
da, at det vilde have været muligt at forudsige den, og fra den stund 
af besluttede man sig til offentliggjørelse af iagttagelserne og udste- 
delsen af veirbulletiner. 
Keiser Napoleon III bestemte, at der ved det keiserlige observa¬ 
torium skulde oprettes en egen afdeling for dette øiemed. Denne 
,.afdeling for telegrafisk meteorologi “ traadte i virksomhed i 1856 og 
fra januar 1858 offentliggjorde den daglige, internationale, meteorolo¬ 
giske meddelelser. 
Marié-Davy indførte betydelige forandringer. Den 11te septem¬ 
ber 1863 udkom i observatoriets bulletin et fuldstændigt meteorologisk 
kart, det vil sige et kart, paa hvilket for en stor strækning af jorden 
var angivet veirets tilstand i et givet øieblik. Der havde altsaa 
maattet gaa hen et halvt aarhundrede, før Brandes’s ide af 1816 blev 
virkeliggjort. 
Publikationen af de franske meteorologiske karter er bleven efter- 
fulgt af lignende publikationer fra andre lande i Europa og Amerika. 
