77 
Man fristes til at smile, naar man ser, hvor vanskelig denne sag 
% 
stillede sig for Munke (som sammen med Brandes kavde udkastet 
planen til et net paa 24 stationer). Han skriver nemlig: „Der er 
noget gigantisk ved denne plan . . . fremtiden vil muligens bringe 
folkene til at forene sig om dens udførelse . . . men den kræver en 
almindelig fred, og vil maaske bidrage til at fremkalde den. u 
Hvad man for et halvt aarhundrede siden neppe vovede at haabe, 
fordi det var altfor „gigantisk u er i vore dage blevet næsten hver- 
dagsligt. Næsten hele Europa er dækket med et tæt net af meteoro¬ 
logiske stationer, de fjerneste punkter udveksler daglig iagttagelser, 
og Amerika, som har et særligt telegrafnet for meteorologisk tjeneste, 
overgaar os endog i denne henseende. 
Vi vil nu se, hvorledes de meteorologiske karter konstrueres, og 
vil som eksempel tage dem, som offentliggjøres af den baierske, mete¬ 
orologiske centralstation. 
Iagttagelser over luftens tryk, temperaturen, skydækket, regn og 
vind kommer til centralstationen i Munchen fra 60 forskjellige punk¬ 
ter; af disse udarbeider man tabeller, og den kartografiske overførelse 
omdanner disse til en virkelig fremstilling af Europas himmel i obser- 
vationsøieblikket. I de smaa kredse, som betegner stationernes belig- 
genhed, indskriver man skydækket og tilstedeværelsen i observations- 
øieblikket (som bør være det samme overalt) af regn eller sne; vindens 
retning angives af en pil, og man tilføier stationens barometerstand. 
De steder, paa hvilke barometeret staar lige høit, forbindes ijied linjer, 
isobarer. Et andet kart indeholder isothermer, eller linjer for samme 
temperatur. 
Isobarerne er paa kartet grænserne mellem de høie og de lave 
lufttryk. Eor en nogenlunde vidstrakt egn er der ialmindelighed flere 
isobarer, da der findes meget forskjellige tryk i den luftmasse, som 
dækker os. 
Naar forskjellige tryk virker paa en letbevægelig gjenstand, vil 
denne straks tabe sin ligevægt; men den søger øieblikkelig atter at 
indtage sin ligevægtstilstand. Paa samme maade som nu våndet fly- 
der fra høiereliggende til lavereliggende steder og det desto hurtigere, 
jo sterkere skraaningen er, flyder ogsaa luften fra steder med høiest 
barometer (stedet for det barometriske maksimum kaldes anticyclonen) 
til steder med lavest lufttryk (stedet for det barometriske minimum 
eller cyclonen) og det med desto større energi, jo større forskjellen 
