79 
os saaledes istand til at forudsige retningen af den vind, som truer 
os og følgelig at blive underrettet om den vei, som en cyclon eller 
anticyclon vil følge. 
Den sikre forudsigelse af vinden gjør det ogsaa muligt for os at 
drage slutninger om den indtrædende temperatur; thi vinden bar den 
største indflydelse paa temperaturen. Man ved, at de nordlige vinde 
er de koldeste, at derimod de vestlige og sydlige er de varmeste. 
Dersom man da forudser, at man vil faa nordlige vinde, kan man vente 
kulde, ligesom man med de vestlige og sydlige vinde kan vente sti¬ 
gende temperatur. 
Af det her paapegede fremgaar, at i de nedre lag af atmosfæren 
strømmer luften fra alle sider fra anticyclonens ind mod cycloneps 
centrum; da begge fænomener ofte holder ud flere dage i rad, har 
man sluttet, at der mellem cyclonen og anticyclonen foregaar en ud- 
veksling af luft i vertikal retning. 
Denne mening bestyrkes ved begge systemers meteorologiske 
stilling. 
Naar en luftmasse stiger opad, er der gunstige betingelser tilstede 
for en fortætning af de vanddampe, som den indeholder, og altsaa for 
dannelsen af skyer og regn. Stiger derimod en luftmasse nedad, 
kommer den under stedse større tryk; i virkeligheden nærmer den sig 
centret af jorden, som udøver sin tilstrækning paa den. Den skulde 
da kunne absorbere nye mængder af vanddamp, som den maatte finde 
paa sin vei. Men dette er ikke tilfældet: under nedstigningen opløses 
sky erne, og luften bliver forholdsvis tør. 
De første forhold iagttager vi der, hvor der er en depression eller 
eyclcn indenfor hvis grænser veiret er omskiftende og mere eller 
mindre regnfuldt; de sidste forhold findes i de centrale dele af et 
maksimum eller cn anticyclon, hvor ialfald om sommeren veiret er 
tørt og smukt. 
Cirrhusskyernes, det vil sige de høiestliggende skyers, gang be- 
kræiter jevnlig, at der i de høiere strøg af atmosfæren foregaar en 
bevægelse af luften fra det barometriske minimum til maksimum (fig. 2). 
I de lavere luftlag gaar da luften, følgende denne cirkulær-verti- 
kale rute, fra anticyclonen henimod cyclonen og i de høiere luftlag fra 
minimum til maksimum, altsaa i modsat retning. 
Ialmindelighed er udstrækningen af et minimum meget mindre end 
af et maksimum, og som følge heraf foregaar tilstrømningen og den op- 
