83 
Sir William Thomson mener nu, at alt det vi kalder for stof 
eller materie er sammensat af hvirvler (vortices) af denne, ether, hvilke 
paa grund af sin hurtige rotationsbevægelse modstaar ydre indvirknin- 
ger og viser sig i besiddelse af haardhed, styrke o. s. v. paa lignende 
maade som en top eller et gyroskop, der er i bevægelse, gjør mod- 
.stand mod forsøg paa forandring af aksens retning. 
Men enten nu molekulerne eller de mindste smaadele i det, vi 
kalder materie, er selvstændig materie eller etherhvirvler, saa ved vi, 
at de er i uafbrudt bevægelse og uophørlig slaar mod hinanden og 
mod enhver ting i rummet. 
Professor Crookes har vist, at de kræfter, som udfoldes ved dette 
bombardement af molekulerne mod hinanden er uendelig meget større 
end nogen kræfter, vi hidtil har bragt under vor kommando, saa der 
i et almindeligt rum indeholdes millioner af hestekræfter. Paa grund 
af, at kræfterne virker i alle mulige retninger, ophæver de imidlertid hin¬ 
anden, og vi ser intet resultat af dem, intet som vi kan opfatte med vore 
sanser; skulde vi imidlertid nogensinde opdage et middel til at for¬ 
andre deres baner saaledes, at størstedelen virker i samme retning, 
saa vilde vi have kræfter til vor disposition, der ligesaa meget vilde 
•overgaa de kræfter, vi nu raader over, som den kraft, hvormed kug- 
len slaar mod skiven, overgaar den kraft, der behøves forat løsne af- 
trækkeren paa geværet. „Vi vil da,“ som Mr. Tesla udtrykte det i 
sit foredrag, „kunne sætte vore maskiner i forbindelse med selve 
naturens maskineri.“ Det er fordi de giver os et haab, skjønt kanske 
meget fjernt, om engang at kunne dirigere etherstormene, at Nikola 
Teslas forsøg er af saa usædvanlig interesse og betydning. 
Professor Crookes har i sine forsøg over „straalende materie“ 
givet os de første vink om, hvordan man kan lede det, som vi i man¬ 
gel af et bedre udtryk kan kalde stofmolekulerne. Med de apparater, 
.som stod til hans disposition, var han imidlertid ikke istand til at 
frembringe nogen synderlig betydelig retningsforandring, men det lyk- 
kedes ham, at gjøre denne synlig ved at formindske til et minimum 
de kræfter, som modvirkede dem, han udøvede. Med andre ord: af 
glaskugler og rør pumpede han ud næsten alt det, der fandtes af luft 
eller anden gasart i dem, og de forholdsvis faa stofpartikler, som var 
igjen, havde da fuld frihed til at bevæge sig i den retning, som blev 
givet dem, uden at de led nogen synderlig afbøining ved sammenstød 
med andre stofpartikler. Midlet til at meddele dem denne retning 
6 * 
